Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1334/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.08.2022 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 (далі Король) у кримінальному провадженні № 0000109 за ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою під час підготовчого судового засідання кримінального провадження № 0000109 за ч. 4 ст. 185 КК України було задоволено клопотання прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та продовжено до 16.10.2022 включно запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 з визначенням розміру застави у розміру 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52000 грн., у кримінальному провадженні № 0000109 від 02.05.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Твердить про необґрунтованість судового рішення, безпідставність обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказує також на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, достатніх для продовження тримання під вартою вказаного обвинуваченого.

Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу 2-місячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно вимог ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, коли у підозрі не йдеться про злочин, вчинений із застосуванням насильства або погрози його застосування, про наслідки у виді загибелі людини, або щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте, був порушений нею.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 за клопотанням прокурора за участю обвинуваченого та захисника судом першої інстанції не було допущено істотних порушень вимог КПК України.

З матеріалів справи видно, що з 02.05.2022 СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000109 за ч. 4 ст. 185 КК України, у якому Король, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одружений, офіційно непрацюючий, раніше судимий: 09.12.2019 за ст. ст. 296 ч. 1, 185 ч. 2, 75, 76 КК України на 3 роки обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; ухвалою Коростишівського районного суду від 17.01.2022 було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_10 для відбування покарання за вироком від 09.12.2019, - обвинувачується у можливому вчиненні вночі 24.04.2022 в м. Коростишеві таємного викрадення чужого майна, що належить ПП ОСОБА_12 , на загальну суму 779 грн. 90 коп. в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб з особою, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, поєднаного з проникненням у інше приміщення, - кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

За таких обставин стороною обвинувачення доведено, що на даній початковій стадії судового провадження існують високими ризики того, що перебуваючи на волі, обвинувачений Король може переховуватися від суду; впливати на свідків або перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому висновки суду першої інстанції про необхідність задоволення клопотання прокурора є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.

Керуючись ст. ст. 404, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.08.2022 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000109 за ч. 4 ст. 185 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: