Справа № 755/3205/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №№0000154 від 09.01.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Водяне, Широківського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України,з вищою освітоюодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 проходив військову службу на посаді начальника радіоцентру польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АР Крим за адресою: АДРЕСА_2 .
За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_3 був зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення.
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, капітан ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положення і інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
З 26.02.2014 року Автономна Республіка Крим та місто Севастополь фактично знаходились під окупацією військових підрозділів Збройних Сил російської федерації.
06.03.2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим ухвалила Постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» від 06.03.2021 року №1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим, іншими нормативно правовими актами.
Факт порушення був встановлений Конституційним Судом України, який у Рішенні від 14.03.2014 року №2-рп/2014 визнав зазначену Постанову такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), внаслідок чого вона втратила чинність. З огляду на це, Верховна Рада України 15.03.2014 року ухвалила Постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим», внаслідок якої парламент Автономної Республіки Крим втратив легітимність.
Так, у березні 2014 року невстановленими озброєними особами у військовому одязі без розпізнавальних знаків було здійснено незаконне захоплення зброї та боєприпасів військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим бойова та мобілізаційна готовність військової частини НОМЕР_1 була підірвана.
За таких обставин, статус території АР Крим визначено як тимчасово окуповану територію внаслідок збройної агресії російської федерації та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій у умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, і також прав і законних інтересів юридичних осіб.
Відповідно до вимог Указу Президента України від 24.03.2014 року № 339 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», рішення ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», розпорядження Міністра оборони України та Командувача Військово Морських Сил Збройних Сил України, наказу командуючого Військово Морських Сил Збройних Сил України №01 від 12.05.2014 командиру військової частини НОМЕР_1 наказувалось здійснити марш особового складу військової частини за маршрутом: с. Перевальне АДРЕСА_3 з терміном прибуття до 31.05.2014 року.
Згідно довідки № 61/14 від 2014 року, виданої Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України, військову частину НОМЕР_1 перейменовано у військову частину НОМЕР_2 та визначено її новим місцем дислокації - м. Миколаїв.
Відповідно до наказу Командувача Військово Морських Сил Збройних Сил України від 27.05.2014 року №63-ПМ, капітана ОСОБА_3 з 13.05.2014 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення.
В подальшому, постійним місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 визначено АДРЕСА_4 .
Проте, 13.05.2014 року капітан ОСОБА_3 у визначений наказом Командувача Військово Морських Сил Збройних Сил України від 12.05.2014 року №01 «Про передислокацію військових частин та організацій Військово Морських Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь» та спільною директивою ІНФОРМАЦІЯ_2 та Генерального штабу Збройних Сил України від 30.04.2014 №Д-322/1/05 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь» не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_4 , за адресою: АДРЕСА_4 , з метою ухилитися від військової служби, та не маючи будь яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, продовжував ухилятися від військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився вчасно на службу без поважних причин.
В один із днів третьої декади березня 2014 року, на загальному шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 командуванням частини було усно доведено до особового складу, в тому числі до капітана ОСОБА_3 , зазначені обставини ситуації в АР Крим та необхідність прийняття рішення кожним військовослужбовцем щодо дотримання Військової присяги на вірність Українському народові та необхідність передислокації особового складу частини на материкову частину України для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.
Проте, капітан ОСОБА_3 , будучи в силу ст. 13 Закону України "Про громадянство України" громадянином України та маючи паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданого 05.03.1996 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, в кінці березня 2014 року, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, що виразилося:
- у відмові в один із днів третьої декади березня 2014 року, на загальному шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 виконувати обов`язки несення військової служби у Збройних Силах України та заяві про намір проходити службу в збройних силах російської федерації;
- в укладанні 22.03.2014 року контракту про проходження військової служби та зарахування в списки особового складу збройних сил російської федерації та проходженні військової служби на посаді начальника зв`язку командира взводу гаубично-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 збройних сил російської федерації, яка з березня 2014 року дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ;
25.04.2014 року до особового складу військової частини НОМЕР_1 у місці її дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.05.2014 №01 «Про передислокацію військових частин та організацій Військово Морських Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь» доведені вимоги Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, про передислокацію військовослужбовців військових частин з півострову Крим до визначених місць знаходження на континентальній частині України.
Проте, капітан ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжив виконувати обов`язки за посадою начальника зв`язку командира взводу гаубично-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 збройних сил російської федерації.
Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 12.05.2014 року № 01 - командиру військової частини НОМЕР_1 наказувалось здійснити марш особового складу військової частини з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до нового місця дислокації ( АДРЕСА_4 ) з терміном прибуття до 13.05.2014. У подальшому, постійним місцем дислокації колишньої військової частини НОМЕР_1 визначено за адресою: АДРЕСА_5 , а військовій частині НОМЕР_1 надано нове найменування військова частина НОМЕР_2 .
Проте, 13.05.2014 року капітан ОСОБА_3 відповідно до вимог наказу від 12.05.2014 року №01 ІНФОРМАЦІЯ_3 та директиви Міністра оборони України та Генерального штабу ЗС України від 30.04.2014 року №Д-322/1/05 "Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя", діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби у ЗС України назавжди, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , яку у подальшому перейменовано у військову частину НОМЕР_2 та визначено постійним місцем дислокації адресу: АДРЕСА_5 , та не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, продовжував ухилятися від військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився вчасно на службу, проводячи час, не пов`язуючи його з проходженням військової служби у ЗС України, проходив військову службу на посаді начальника зв`язку командира взводу гаубично-артилерійського дивізіонувійськової частини НОМЕР_4 збройних сил російської федерації.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав частково та пояснив, що дійсно в лютому 2014 року стало відомо про окупацію АРК російською федерацією, в кінці березня 2014 року на шикуванні особового складу командир повідомив про необхідність самостійно прийняти рішення і він, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді начальника радіоцентру польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась по АДРЕСА_2 , відмовився виконувати обов`язки несення військової служби у Збройних Силах України, оскільки вважав що контракт розірвано.Згодом уклав контракт від 22.03.2014 року про проходження військової служби та зарахування в списки особового складу збройних сил російської федерації та проходив військову службу на посаді начальника зв`язку командира взводу гаубично-артилерійського дивізіонувійськової частини НОМЕР_4 збройних сил російської федерації, яка з березня 2014 року дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Через деяка місяців після цього, отримав громадянство російської федерації.
Крім цього, на шикуванні особового складу командир усно повідомив про зміну місця дислокації військової частиниА2320Збройних Силах України. Частина військовослужбовців військової НОМЕР_5 Збройних Силах України, вжили заходів для повернення на неокуповану територію України. Проте, він, бажаючи отримати матеріальну вигоду та підвищення по службі залишився з метою проходження військової служби в складі збройних сил російської федерації.
Проте, ОСОБА_3 в судових дебатах та останньому слові зазначив, що в повному обсязі визнає вину в інкримінованих йому діяннях, щиро кається та просить сурово не карати.
Суд у порядку ст. 358, 359 КПК України у судовому засіданні, на підтвердження фактів і обставин кримінального провадження,були досліджені матеріали, надані стороною обвинувачення,а саме:

-телеграма № НОМЕР_6 від 22.04.2014 року (з додатками) за підписом конт-адмірала ОСОБА_8 , щодо забезпечення передислокації військовослужбовців військових частин з АР Крим.

-довідка №61/41 з ЄДРПО України, щодо правового статусу та місця знаходження військової частини НОМЕР_2 .

-заява про вчинення злочину від 12.01.2015 року, з відомостями про військовослужбовців ВМС ЗС України, які не прибули до нового місця дислокації.

- лист виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від травня 2014 року з додатками, згідно якого ОСОБА_3 залишився на окупованій території АР Крим та виявив бажання продовжувати службу у збройних силах російської федерації.

-протокол огляду веб-сайту і відеозапису від 17.03.2022 року, відповідно до якого відеозапис містить пояснення ОСОБА_3

-протокол пред`явлення особи для впізнання з фотознімками від 17.03.2022 року, згідно якого ОСОБА_9 у присутності двох понятих повідомив, що впізнає ОСОБА_3 , який у 2014 році проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

-акт про проведення службової перевірки від 17.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 не прибув з тимчасово окупованої території АР Крим до визначених пунктів у визначений строк.

-витяг із наказу №61 від 27.05.2014 року згідно якого капітана ОСОБА_3 зараховано у розпорядження командувача ВМС ЗУ з 13.05.2014 року.

-витяг із наказу №57 від 26.03.2015 року згідно якого ОСОБА_3 позбавлено військового звання в дисциплінарному порядку.

-витяг із наказу №37 від 06.04.2015 року згідно якого ОСОБА_3 звільнено в запас у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

-директива №Д-1 від 06.05.2014 року МО України, згідно якої визначено особливості проходження військової служби військовослужбовцями ЗС України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, переході на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України; крім цього суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні дезертирства, тобто нез`явленні, з метою ухилитися від військової служби, на службу у разі переведення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого та особливо тяжкого злочинів, особу обвинуваченого, якийодружений, має на утриманні малолітню дитину,раніше не судимий, а також враховує його вік та стан здоров`я.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_3 положень ст. ст. 69, 75 КК України та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.
Крім того, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши покарання за кожнен злочин окремо, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 408 КК України у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;
ч. 1 ст. 111 КК України у виді 15 /п`ятнадцяти/ років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 /п`ятнадцяти/ років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1