Справа № 724/831/22
УХВАЛА
14 липня 2022 року Кельменецький районний суд Чернівецької області у cкладі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000032 клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 296 КК України:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого.

Сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4

захисник: ОСОБА_5

обвинувачений: ОСОБА_3

потерпілі: ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12

законні представники потерпілих: ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 травня 2022 року в даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується о 15 годині 15 липня 2022 року.
Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На даний час судове провадження не завершено, а обраний судом строк запобіжного заходу спливає 15 липня 2022 року.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із клопотання вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 18 лютого 2022 року, приблизно о 23 годині 25 хвилин, в с. Круглик Дністровського району Чернівецької області, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння приїхав до громадського, публічно доступного місця, а саме на територію сільського стадіону розташованого навпроти Круглицького навчально-виховного комплексу, який розташований по вулиці Головна №45А, де знаходився автомобіль „ВАЗ моделі „2101 номерний знак НОМЕР_1 із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_12 в середині, власником ОСОБА_9 , неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 , які стояли поруч із транспортним засобом, а також автомобіль „Ford моделі „Mondeo номерний знак НОМЕР_2 із потерпілим власником ОСОБА_10 в середині, а також потерпілий ОСОБА_6 та неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 , які стояли поруч із даним транспортним засобом. В подальшому, 18 лютого 2022 року близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_3 з метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу направленого на вчинення хуліганських дій, взявши в руки заздалегідь заготовлену гладкоствольну мисливську рушницю 16 калібру моделі „ЗК та грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки у суспільстві, прагнучи показати свою зневагу, діючи з особливою зухвалістю, здійснив один постріл у напрямку автомобіля „ВАЗ моделі „2101 номерний знак НОМЕР_1 та два постріли в напрямку автомобіля „Ford моделі „Mondeo номерний знак НОМЕР_2 , а також в напрямку місцезнаходження вищезазначених осіб які перебували в салонах та поруч із автомобілями, порушивши таким чином їх спокій та грубо порушивши громадський порядок, а також пошкодивши ліве переднє колесо автомобіля „ВАЗ моделі „2101 номерний знак НОМЕР_1 та два передніх колеса та заднє праве крило автомобіля Ford моделі „Mondeo номерний знак НОМЕР_2 , а також спричинивши ОСОБА_9 фізичного болю та тілесних ушкоджень у виді саден та забою кисті правої руки та подряпин лівої гомілки. Після цього, ОСОБА_3 продовжуючи вчинення хуліганських дій та не припиняючи порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства підійшов до ОСОБА_8 та наніс йому удар прикладом мисливської гвинтівки в область голови, внаслідок чого ОСОБА_8 було госпіталізовано до КНП „Хотинська БЛ із діагнозом забійна рана голови. Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї заздалегідь заготовленої для нанесення тілесних ушкоджень.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та вважає, що воно підлягає задоволенню, оскільки наявні достатні докази вини обвинуваченого у вчиненні злочину. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, ніде не працює, порушив встановлені щодо нього обмеження щодо користування вогнепальною мисливською зброєю та у праві керування транспортними засобами, тому може ухилятися від суду. Обвинувачений також може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, частина із яких є неповнолітніми.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечує щодо обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під частою.

Захисник ОСОБА_5 заперечує щодо задоволення клопотання з тих підстав, що ризик того, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілих та свідків недоведений. Ризик, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити знаряддя вчинення злочину, а саме мисливську рушницю, відпав. Таким чином, слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши клопотання, суд вважає, що підозра у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України є обґрунтованою. В матеріалах кримінального провадження наявні докази, які вказують на вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 296 КК України ОСОБА_3 , потерпілі в судовому засіданні 18 травня 2022 року пояснили, що побоюються за своє життя у випадку звільнення обвинуваченого.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Співставляючи доводи клопотання сторони обвинувачення з доводами сторони захисту, на предмет наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд погоджується із доводами прокурора про його наявність, оскільки ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Санкція ч. 4 ст. 296 КК України відносить цей злочин до тяжких, та за нього передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за його вчинення у разі доведення вини, обвинувачений може переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, суд враховує, що потерпілі проживають неподалік від місця проживання обвинуваченого, частина потерпілих є неповнолітніми, що дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість впливу на потерпілих до їх допиту в судовому засіданні.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, суд вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих.

Суд вважає, що сторона захисту не навела інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України та ґрунтуючись на досліджених матеріалах та поясненнях учасників провадження, суд врахує наступні обставини: 1) надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України; 2) злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжких і у разі визнання його винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; 3) обвинувачений має батька похилого віку, 4) немає постійного місця роботи; 6) відповідно до наданих відомостей за місцем проживання характеризується негативно, державною установою „Чернівецький слідчий ізолятор характеризується позитивно; 7) раніше не судимий в силу ст. 89 КК України; 8) відомості щодо застосування до нього раніше запобіжних заходів чи наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення відсутні.

Суд вважає, що наявність батьків свідчить про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, однак не є достатнім стримуючим фактором з урахуванням наявних ризиків.

Суд також враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч. 1 ст. 184 КПК України).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд враховує, що не всі потерпілі були допитані в судовому засіданні, таким чином, суд вважає, що встановлені судом ризики, на цей час не зменшились.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає, що обставини справи свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобіганням ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема: домашній арешт, в тому числі цілодобовий, з огляду на сукупність встановлених вище обставин, на даному етапі розгляду справи, не зможуть запобігти встановленим ризикам, однак зможуть завадити виконанню завдань кримінального провадження, оскільки пов`язані з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами.

Застосовуючи такий запобіжний захід як тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, вчиненого із застосуванням насильства та вогнепальної зброї, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Суд також бере до уваги, що на території України відповідно до Указу Президента України №64 від 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

Зважаючи на такі обставини суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню і строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а також наявність зазначених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому не слід визначити розмір застави, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі наведеного, керуючись главою 18 КПК України, ст. 177,178,331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного під час судового розгляду стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Круглик Дністровського району Чернівецької області до 16 години 09 вересня 2022 року.
Строк дії цієї ухвали про тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується о 16 годині 09 вересня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Виконання ухвали доручити Дністровському районному відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: