ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 672/150/22

Провадження № 11-кп/4820/560/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 01 січня 2022 року за № 0000003 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черниводи Хмельницького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого:

-09 червня 2021 року Городоцьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання часткового приєднано невідбуту частину покарання за вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року та остаточно визначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 7 років один місяць.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Зараховано до строку відбування покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з моменту затримання з 01 січня 2022 року.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2022 року на вимірювальну лінійку із слідами речовини бурого кольору, кепку із слідами речовини бурого кольору, виріз із килима із слідами речовини бурого кольору, наволочку із слідам речовини бурого кольору, простирадло із слідами речовини бурого кольору, два скляних стакани, чотири металеві столові виделки, чоловічі штани чорного кольору.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2022 року на пару шкарпеток темно-сірого кольору, трикотажні труси чорного кольору із наявними червоними смугами, спортивні брюки чорного кольору, брюки чорного кольору, тільняшку білого кольору, чоловічу сорочку зеленого кольору, светр із вовняного матеріалу чорного кольору, светр із вовняного матеріалу сірого кольору, куртку зеленого кольору.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2022 року на куртку зеленого (камуфляжного) кольору, светр чорного кольору із сірими горизонтальними полосками, штани зеленого (камуфляжного) кольору, гумові черевики чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia» моделі «105» чорно-синього кольору із вмонтованою сім-карткою мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення трасо логічної, судово-дактилоскопічних експертиз в розмірі 1716 грн. 20 коп.

Питання стосовно речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 01 січня 2022 року близько 06 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній із кімнат будинку за місцем свого проживання, який розташований по АДРЕСА_1 , вступив у словесну суперечку із ОСОБА_10 .

Під час вказаної суперечки ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та наслідків, бажаючи їх настання умисно наніс кулаками обох рук два удари в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , внаслідок чого останній, втративши рівновагу, впав на підлогу.

Надалі, ОСОБА_6 , продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на спричинення тілесних ушкоджень, підійшовши до потерпілого та нахилившись над ним, умисно взяв останнього правою рукою за волосся та вдарив потерпілого обличчям до підлоги та в подальшому умисно спричинив чотири удари кулаками обох рук та ніг в ділянку голови і обличчя, три удари кулаками рук та ніг в область грудної клітини та шиї, після чого залишив останнього лежати обличчям вниз на місці вчинення злочину, де ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

За вказаних обставин ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді політравми, важкої закритої черепно-мозкової травми, множинних забоїв, підшкірних крововиливів, саден шкіри голови і обличчя, закритого перелому кісток носу, забійної рани шкіри і м`яких тканин задньої частини правої тім`яної ділянки голови, масивної гематоми під м`які покриви склепіння черепа, масивного крововиливу і гематоми під м`які оболонки головного мозку, травматичного набряку головного мозку із дислокацією, закритої травми шиї і грудної клітини, неповного перелому великого ріжка під`язикової кістки зліва, неповного перелому щитоподібного хряща, крововиливів в м`які тканини шиї, непрямих косо-поперечних переломів 3, 4, 5, 6 ребер грудної клітки справа по правій переднє-підмишечній лінії, непрямих косо-поперечних переломів 5, 6, 7, 8 ребер грудної клітини зліва по лівій переднє-підмишечній лінії, крововиливів в м`які тканини в місцях переломів ребер, забою правої легені, забою органів межистіння, підшкірного крововиливу нижньої частини шиї зліва і лівої ключичної ділянки грудної клітини набряку легень, зовнішньої кровотечі, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки доказів наявності в його діях умислу спрямованого на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень не встановлено і такі висновки не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. На його думку, суд не взяв до уваги, що він захищав потерпілу ОСОБА_8 від протиправних дій ОСОБА_10 , не дав цим обставинам правової оцінки. Це, на думку обвинуваченого, свідчить про перевищення ним меж необхідної і є підставою для зміни вироку та перекваліфікації його дій на ст. 124 КК України з подальшим призначенням йому покарання в межах санкції даного кримінального закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого, його захисника та потерпілу, які підтримали подану апеляційну скаргу з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами судом проведено з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового та апеляційних розглядів ОСОБА_6 не заперечував та ствердив обставини конфлікту з потерпілим в ранкову пору 01 січня 2022 року в домоволодінні АДРЕСА_1 , в тому числі спричинення потерпілому ОСОБА_10 численних тілесних ушкоджень, однак викладав свою версію подій.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 з яких вбачається, що в ніч на 1 січня 2022 року за місцем її проживання був виявлений труп ОСОБА_10 з численними тілесними ушкодженнями. Ствердила, що зверталася по допомогу до обвинуваченого з приводу її побиття потерпілим.

Обставини умисного спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , в час та при обставинах на які вказує обвинувачений, повністю ствердив допитаний судом свідок ОСОБА_11 , якого потерпіла ОСОБА_8 просила розборонити ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , на що він відмовився.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями з яких вбачається, в домоволодінні АДРЕСА_1 виявлений труп ОСОБА_10 з видимими тілесними ушкодження, тобто саме там, де за твердженнями потерпілої та обвинуваченого останній наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 (а.п. 17-52, т. 2).

Даними висновку експерта № 1 від 01.01.2022 року стверджується, що смерть ОСОБА_10 , наступила від травматичного набряку головного мозку із дислокацією, який розвинувся внаслідок прижиттєво отриманої політравми, важкої закритої черепно-мозкової травми, закритої травми шиї і грудної клітини, що підтверджується відповідними травматичними ушкодженнями і морфологічними змінами органів і тканин тіла останнього.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді «політравми, важкої закритої черепно-мозкової травми, множинних забоїв, підшкірних крововиливів, саден шкіри голови і обличчя, закритого перелому кісток носу, забійної рани шкіри і м`яких тканин задньої частини правої тім`яної ділянки голови, масивної гематоми під м`які покриви склепіння черепа, масивного крововиливу і гематоми під м`які оболонки головного мозку, травматичного набряку головного мозку із дислокацією, закритої травми шиї і грудної клітини, неповного перелому великого ріжка під`язикової кістки зліва, неповного перелому щитоподібного хряща, крововиливів в м`які тканини шиї, непрямих косо-поперечних переломів 3, 4, 5, 6 ребер грудної клітки справа по правій переднє-підмишечній лінії, непрямих косо-поперечних переломів 5, 6, 7, 8 ребер грудної клітки зліва по лівій переднє-підмишечній лінії, крововиливів в м`які тканини в місцях переломів ребер, забою правої легені, забою органів межистіння, підшкірного крововиливу нижньої частини шиї зліва і лівої ключичної ділянки грудної клітини, набряку легень, зовнішньої кровотечі».

Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді «важкої закритої черепно-мозкової травми, множинних забоїв, підшкірних крововиливів, саден шкіри голови і обличчя, закритого перелому кісток носу, забійної рани шкіри і м`яких тканин задньої частини правої тім`яної ділянки голови, масивної гематоми під м`які покриви склепіння черепа, масивного крововиливу і гематоми під м`які оболонки головного мозку, травматичного набряку головного мозку із дислокацією, зовнішньої крововтечі», - виникли не менш як від шести комбінованих дій тупих твердих предметів в ділянку обличчя і голови останнього, якими могли бути кулаки рук, взуті ноги сторонньої людини, та їм подібні предмети, та ударах головою ОСОБА_10 , фіксованою руками сторонньої людини, об тупі, тверді предмети, якими могли бути тверда підлога будинку, та їй подібні предмети, по строку свого виникнення можуть відповідати нічній порі 01.01.2022 року, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, виникли незадовго до моменту настання смерті ОСОБА_10 , являються прижиттєвими, по своєму характеру і в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 .

Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді «закритої травми шиї і грудної клітини, неповного перелому великого ріжка під`язикової кістки зліва, неповного перелому щитоподібного хряща, крововиливів в м`які тканини шиї, непрямих косо-поперечних переломів 3, 4, 5, 6 ребер грудної клітки справа по правій переднє-підмишечній лінії, непрямих косо-поперечних переломів 5, 6, 7, 8 ребер грудної клітки зліва по лівій переднє-підмишечній лінії, крововиливів в м`які тканини в місцях переломів ребер, забою правої легені, набряку легень, забою органів межистіння, підшкірного крововиливу нижньої частини шиї зліва і лівої ключичної ділянки грудної клітини» - виникли не менш як від трьох дій тупих твердих предметів із переважаючою травмуючою поверхнею на переднє-ліву поверхню шиї та передню поверхню грудної клітини ОСОБА_10 , якими могли бути кулаки, передпліччя рук, взуті ноги, коліна сторонньої людини, та їм подібні предмети, по строку свого виникнення можуть відповідати нічній порі 01.01.2022 року, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, виникли незадовго до моменту настання смерті ОСОБА_10 , являються прижиттєвими, по своєму характеру і в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 , так як в значній мірі сприяли швидкому розвитку безпосередньої причини смерті ОСОБА_10 , а саме набряку головного мозку із дислокацією.

Зазначені вище тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_10 на протязі нетривалого проміжку часу, який міг складати від декількох хвилин до декількох десятків хвилин, послідовність їх заподіяння була сукупною і хаотичною та вони не являються характерними для виникнення при падінні ОСОБА_10 із висоти власного зросту та ударі об тупі, тверді предмети.

Після отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , який до цього перебував в стані алкогольного сп`яніння, не був здатний до таких активних дій, як ходьба, стрибання, ведення розмови, вживання алкоголю, та інші, так як із найбільшою вірогідністю, знаходився в безпорадному стані (без свідомості). Разом із тим не виключено, що на протязі перших декількох хвилин після отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 міг рухатись, а саме переповзати, за умови що його тіло не було фіксованим, стогнати, можливо і говорити, що залежить від індивідуальних особливостей організму (а.п. 64-69, т. 2).

Даними висновку експерта №4 від 04 січня 2022 року стверджується, що кров з трупа ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.п. 71, т. 2).

Із даних висновків експерта № № 115, 116, 117 від 11 лютого 2022 року вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВ0; кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.п. 165-166, 172-173, 179-180, т. 2).

Змістом висновків експертів № 118 від 11 лютого 2022 року, № 108 від 08 лютого 2022 року, № 109 від 08 лютого 2022 року, № 111 від 08 лютого 2022 року, №114 від 11 лютого 2022 року, № 113 від 08 лютого 2022 року та № 112 від 08 лютого 2022 року з додатками стверджується, що на гумових чоботах, наволочці, штанах чорного кольору, на ліжку, килимі, підлозі та стінах за місцем вчинення злочину, наявна кров людини, яка може належати особі (особам) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 або ОСОБА_6 (а.п. 186-187, 194-196, 202-204, 210-212, 218-220, т. 2; 9-11, 17-19, т. 3).

Проаналізувавши названі висновки експертів в сукупності з іншими дослідженими доказами, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виявленні в домоволодінні потерпілого, його одязі, предметах побуту сліди крові, належать саме потерпілому ОСОБА_10 . Оскільки саме в даному житловому приміщенні ОСОБА_6 , спричинив потерпілому численні тілесні ушкодження, що супроводжувалося значною крововтратою.

Даними протоколу про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 17 січня 2022 року стверджується, що ОСОБА_6 без жодного тиску та примусу вказав обставини позбавлення життя потерпілого, при цьому повідомляв такі обставини вчинення злочину, які могли бути відомі виключно особі, яка безпосередньо його скоїла (а.п. 69-70, т. 3).

Перебування ОСОБА_6 в момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння стверджується жодним чином не спростованим стороною захисту даними висновку чергового лікаря КНП «Городоцька МБЛ» від 01 січня 2022 року щодо результатів медичного огляду з яких вбачається, що в ОСОБА_6 виявлено стан алкогольного сп`яніння 1,7 проміле ( а.п. 91, т. 3).

Із даних висновку експерта № 1 від 01 січня 2022 року вбачається, що у ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді поверхневих забійних ранок тильної поверхні дистальних суглобів основних фаланг четвертого (безіменного) і п`ятого (мізинця) пальців лівої кисті, які виникли від дії тупих, твердих предметів, а саме при ударі пальцями лівої кисті, стиснутими в кулак, об такі, не являються характерними для їх виникнення від удару кулаком руки, взутою ногою сторонньої людини, по строку свого виникнення можуть відповідати нічній порі 01.01.2022 року, що могло мати місце в строк і за обставин на які вказує обвинувачений, по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п. 128, т. 3).

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 01 січня 2022 року стверджується, що ОСОБА_6 в присутності захисника, з застосуванням відеозапису, що виключало вчинення на нього будь якого тиску і примусу, ствердив обставини позбавлення життя потерпілого (а.п. 150-153, т. 2).

Із даних висновку експерта №181 від 16 лютого 2022 року вбачається, що механізм заподіяння тілесних ушкоджень, на який вказав і показав підозрюваний ОСОБА_6 під час проведення із ним слідчого експерименту 01 січня 2022 року, в більшій мірі відповідає механізму виникнення тілесних ушкоджень в ділянці голови потерпілого ОСОБА_10 . Тілесні ушкодження в ділянці голови ОСОБА_10 , у вигляді «важкої закритої черепно-мозкової травми, множинних забоїв, підшкірних крововиливів, саден шкіри голови і обличчя, закритого перелому кісток носу, забійної рани шкіри і м`яких тканин задньої частини правої тім`яної ділянки голови, масивної гематоми під м`які покриви, склепіння черепа, масивного крововиливу і гематоми під м`які оболонки головного мозку, травматичного набряку головного мозку із дислокацією, зовнішньої кровотечі», - виникли не менш як від шести комбінованих дій тупих твердих предметів в ділянку обличчя і голови ОСОБА_10 , якими могли бути кулаки рук, взуті ноги сторонньої людини, та їм подібні предмети, та ударах головою ОСОБА_10 , фіксованою руками сторонньої людини, об тупі, тверді предмети, якими могли бути тверда підлога будинку, та їй подібні предмети (а.п. 170-172, т. 3).

Із висновку судового-психіатричного експерта №14 від 02 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_6 , на період інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, проте він міг усвідомлювати свої дії, передбачати їхні наслідки та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, проте він може усвідомлювати свої дії, передбачати їхні наслідки та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_6 за своїм психічним станом може приймати участь у судових засіданнях (а.п. 177-179, т. 3).

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що відносно скоєного і на теперішній час ОСОБА_6 є осудним.

Про наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізація поранень, а саме: умисне нанесення численних ударів, в ділянку голови, шиї та грудну клітину потерпілого, тобто в життєво-важливі органи.

Про наявність умислу в діях ОСОБА_6 , спрямованого саме на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, вказує відсутність необхідності в спричиненні такої значної кількості тілесних ушкоджень для подолання опору потерпілого та можливості покликати на допомогу чи звернутися за такою. Обвинувачений жодних заходів щодо відвернення настання для потерпілого шкідливих наслідків, в тому числі виклику швидкої медичної допомоги не забезпечив.

Встановлені фактичні обставини провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень (наніс численні удари, з прикладанням значної сили, виключно в життєво важливі органи ОСОБА_10 ).

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про необґрунтованість порушення кримінального провадження та його засудження саме за ч. 2 ст. 121 КК України.

Зазначені вище обставини, відсутність необхідності спричинення потерпілому ОСОБА_10 такої значної кількості тілесних ушкоджень, виключно у життєво важливі органи, відсутність реального супротиву потерпілого обвинуваченому, виключають смерть останнього при самозахисті чи перевищенні таких меж, в чому намагається переконати колегію суддів сторона захисту, оскільки дії ОСОБА_6 носили свідомий, умисний, цілеспрямований характер.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.

Більше того, дані твердження ОСОБА_6 були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочинів ОСОБА_6 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 заборонених законодавством методів слідства, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 36 чи 124 КК України на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 КК України кримінальна відповідальність передбачена за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання особи.

Відповідно до вимог ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно із ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно-небезпечне посягання викликає в того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно-небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно-небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно-небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

А тому, доводи про те, що ОСОБА_6 захищав від неправомірних дій потерпілу ОСОБА_8 , яка залишила домоволодіння і діяв в стані необхідної оборони, є неприйнятними, оскільки кримінальним кодексом передбачено право на захист не від будь якого протизаконного вчинку, а лише від суспільно-небезпечного посягання.

В матеріалах справи відсутні дані про використання під час вказаного інциденту загиблим предметів або зброї, застосування яких могло бути реальною загрозою для життя або здоров`я, як потерпілої ОСОБА_8 та і самого ОСОБА_6 . Будь-яких доказів, які б свідчили, що потерпілий вчинив суспільно-небезпечне посягання щодо ОСОБА_8 чи ОСОБА_6 , у зв`язку з чим останній міг перебувати у стані необхідної оборони, немає.

У матеріалах провадження немає доказів на підтвердження того, що потерпілий вчинив дії, які за своїм характером та об`єктивними проявами могли бути розцінені як такі, що досягли ступеню суспільної небезпечності, властивого злочину і викликали би у ОСОБА_6 стан необхідної оборони.

Відсутній був такий стан і у потерпілої ОСОБА_8 , яка залишила домоволодіння.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 під час вчинення умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому не перебував у стані необхідної оборони, як і не перебувала в такому стані і ОСОБА_8 яка залишила домоволодіння. Тому, ОСОБА_6 , наносячи потерпілому численні тілесні ушкодження в тому числі голови і шиї спричиняючи тяжкі тілесні ушкодження, жодним чином не припиняв і протиправну поведінку останнього відносно ОСОБА_8 , яка фактично ще до початку побиття ОСОБА_10 обвинуваченим домоволодіння залишила.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Вказані твердження обвинуваченого колегія суддів розцінює, як намір пом`якшити ступінь вини та покарання за скоєне.

Враховуючи вищевикладене, оголошена ОСОБА_6 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу, мотиву та інших обставин вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Як органами досудового слідства так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Зокрема, призначено та проведено судово-медичні дослідження вказаних обставин, які доповнив та роз`яснив лікар судово-медичний експерт в процесі судового розгляду і дав вичерпні відповіді на спірні питання, в тому числі відсутності можливості у потерпілого пересуватися при таких травмах, що на переконання колегії суддів виключає можливість їх отримання ОСОБА_10 поза межами домоволодіння та наявності таких у нього до виникнення конфлікту з обвинуваченим.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації стороною захисту не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

При цьому, колегія суддів вважає, що ряд питань щодо встановлення механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень на дослідженні яких наполягає сторона захисту носять юридичний характер та знаходяться поза межами знань фахівців у галузі медицини та вирішені судом при ухвалені вироку.

Ставлячи питання про зміну вироку суду, сторона захисту, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинуваченого органами досудового розслідування та судом не навела, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення в частині апеляційних доводів сторони захисту, колегією суддів не встановлено.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та особи обвинуваченого.

Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особливості, особу, зокрема характеристики, спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого.

Призначаючи обвинуваченому покарання місцевий суд врахував, що ОСОБА_6 раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, визнаний винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, який скоїв під час звільнення відбування покарання з випробуванням, з попередньої судимості жодних висновків не зробив, взяв до уваги наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_10 , спосіб та механізм нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує його покарання, прийшов до обґрунтованого висновку, що йому слід обрати покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, лише у виді позбавлення волі.

При цьому колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімального розміру, при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку місцевого суду в межах апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Городоцького районного суду від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2