Справа № 298/1217/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/18/22 за апеляційною скаргою начальника Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16.11.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, без освіти, непрацююча, неодружена, не судима, засуджена:
- за ч.1 ст.384 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбування покарання з випробуванням, з встановленням їй іспитового строку 01 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: особова справа одержувача допомоги №402695 - О/М на ім`я ОСОБА_8 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження ухвалено зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання; СД-диск «L115152VC08002966D2», на якому відображені події, які мали місце 21.12.2020 в залі судового засідання Великоберезнянського районного суду; СД-диск «L115152VC08002169D4» на якому відображені події, які мали місце 16.02.2021 в залі судового засідання Великоберезнянського районного суду; характеристика на громадянина ОСОБА_9 , надана Великоберезнянським районним судом від 08.09.2021, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження ухвалено зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Згідно вироку ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 2020 по 2021 роки подавала до Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА документи на право отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та у подальшому отримувала соціальну допомогу одиноким матерям за період 2020 року по 02.06.2021, сума яких становить 89057 (вісімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят сім) грн. 04 коп.

-2-

У ході проведення судового засідання, ОСОБА_8 була допитана в якості свідка Великоберезнянським районним судом Закарпатської області у відкритому судовому засіданні, 16.02.2021 в залі суду під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000298 від 09.10.2020, справа № 298/1647/20.
Перед початком допиту у вказаній справі, свідок ОСОБА_8 попереджена головуючою-суддею Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_10 про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України та приведена до присяги.
Після приведення до присяги, згідно якої свідок зобов`язаний говорити правду і лише правду, свідок ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у відкритому судовому засіданні 16.02.2021, надала суду завідомо неправдиві показання, що виразилося у тому, що ОСОБА_8 запевнила головуючу-суддю у тому, що батьком всіх її дітей є підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона спільно проживає з метою покращення становища підозрюваного ОСОБА_9 та використання обставини, яка враховується при обранні запобіжного заходу, а саме, обставини, передбаченої п.4 ч.1 ст.178 КПК України: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців. Проте, вказані інформація повідомлена під присягою не відповідала дійсності.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання змінити, визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.384 КК України та звільнити її від покарання. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, зокрема, положення ч.3 ст.61 КК України, відповідно до якої обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до 14 років, в той час як згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 має на утриманні двох неповнолітніх та п`ятьох малолітніх дітей. Крім того прокурор вказує на те, що відповідно до ст.ст.57,60,71 КК України, обвинуваченій ОСОБА_8 не може бути призначено жодне із альтернативних видів покарань, визначених санкцією ч.1 ст.384 КК України. Таким чином, на думку прокурора, необхідно звільнити ОСОБА_8 від покарання, як особу, до якої не може бути застосовано жодного з видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.384 КК України.
Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченої, неявка якої з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що обвинувачена належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від неї не надходили заява чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин її неявки.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до правил ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

-3-

Згідно ст.370 КПК судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального проступку, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст. 384 КК України ніким не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряються.
ОСОБА_8 погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акту без її участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
У зв`язку з чим обвинувальний акт розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, відповідно до ч.2 ст.382 КПК України.
Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, то вони, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ст.65 КК України суд зобов`язаний призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, так і відповідно до положень Загальної частини КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного й обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Разом з тим, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.384 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального проступку, дані про особу винної, яка офіційно не працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, звільнивши на підставі ст.75 КК України її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків відповідно до ст.76 цього Кодексу.

Натомість, судом не враховано, що за правилами ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. А тому зважаючи, на те, що обвинувачена має, в тому числі, п`ятьох дітей віком до чотирнадцяти років: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується документально відомостями матеріалів даного кримінального провадження (а.к.п. 62), призначене покарання у виді обмеження волі до обвинуваченої судом першої інстанції застосовано з порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність.

-4-

При цьому колегія суддів виходить з того, що за приписами ч.3 ст.60 КК України покарання у виді арешту до обвинуваченої також не може бути застосовано, поза як вона має дітей - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , віком до семи років.

Відповідно до ч.1 ст.57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_8 не працевлаштована, тому покарання у виді виправних робіт їй також не може бути призначено.

Таким чином, виходячи з санкції ч.1 ст.384 КК України, ОСОБА_8 не може бути призначене жодне з покарань, що передбачені ч.1 ст.384 КК України.
Крім того, відповідно до абз.7 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити вирок і звільнити засудженого від покарання.
Проте, вказаних вимог закону суд першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 не дотримався та призначив обвинуваченій за ч.1 ст.384 КК України покарання, яке з урахуванням положень ст.ст.57,60,61 КК України, їй не може бути призначене, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 - зміні.
Керуючись ст.ст.376,404,405,407,409,413,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16.11.2021 щодо ОСОБА_16 в частині призначення покарання змінити.

Виключити з вироку Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16.11.2021 рішення суду про призначення ОСОБА_17 покарання за ч.1 ст.384 КК України у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік, на підставі ч.3 ст.61 КК України, а також рішення суду про застосування положень ст.ст.75,76 КК України щодо звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 01 (один) рік та покладення на неї відповідних обов`язків.
Визнати ОСОБА_18 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.384 КК України звільнивши її від призначення покарання.
В решті вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16.11.2021 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: