ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1856/22 Справа № 193/1289/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено.
Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений свою поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення. Також судом враховано, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, за час відбування покарання має сім заохочень, які отримані ним формально за підсумками роботи 2018-2021 р., взято до уваги, що засуджений неодноразово порушував порядок утримання, має 8 стягнень, одне з яких на час розгляду клопотання не погашено.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та звільнити його умовно достроково від відбування покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом не враховано, що за час відбування покарання він позитивно характеризується, має заохочення, Вказує, про те, що за час відбування покарання став на шлях виправлення, має військовий досвід та у зв`язку зі збройною агресією РФ має бажання служити в ЗСУ та захищати країну.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково, зазначивши про його виправлення; вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2010 року визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.
Згідно довідки та характеристики, що надані установою виконання покарань, ОСОБА_7 з 04 серпня 2010 року перебуває у місцях позбавлення волі, з 17 жовтня 2017 року відбуває покарання в ДУ Софіївська виправна колонія № 45, кінець строку припадає на 03 грудня 2022 року.
За час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови та розпорядок дня установи, приймає участь у громадському та побутовому житті, перебуває на профілактичному обліку, як схильний до членоушкодження.
Має 5 заохочень у виді подяк та 9 доган, дві з яких були суворими, а саме 13 серпня 2014 року за вчинення акту членоушкодження, остання за часом від 22 грудня 2021 року, яка на час судового розгляду у встановленому порядку не була погашена (а.с. 27-31, 35).
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки характеризується посередньо, будучи ув`язненим з 2010 року, почав отримувати заохочення лише у 2017 році, а останнє у часі заохочення було застосоване до нього 11 січня 2021 року, за півтора роки до дня апеляційного розгляду, через що у колегії не має підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою на всьому протязі відбування покарання доводить своє виправлення.
У той же час час цей засуджений систематично, починаючи з 09 квітня 2012 року, порушував вимоги режиму відбування покарання, через що до нього багаторазово застосовувались стягнення, в тому числі суворе стягнення у виді 15 діб ДІЗО. Крім того, ОСОБА_7 перебуває на профілактичному обліку як такий, що схильний до членоушкодження, характеризується посередньо, а отже відсутні підстави для висновку, що мета кримінального покарання щодо нього досягнута до повного відбуття призначеного покарання.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, є безпідставними та самі по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4