Березівський районний суд Одеської області
10.05.2022
Справа № 494/515/22
Провадження № 1-кп/494/180/22
У Х В А Л А
Про призначення судового розгляду

10 травня 2022 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
у присутності:
процесуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0000127 від 12 березня 2022 р. за ч.2 ст.121 КК України відносно ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в:
На розгляді суду знаходиться вищевказаний обвинувальний акт з додатками.
У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся із заявою про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Вказував, що під час досудового розслідування були дотриманні вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не встановлено, викликати до суду необхідно осіб зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування доданого до обвинувального акту, а розгляд провести у відкритому судовому засіданні.
Також, прокурор звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, без права визначення застави.
На обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою прокурор посилався на обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення і того, що ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились.
Захисник обвинуваченого надіслав заяву у якій просив розглядати без його участі та не заперечував проти продовження строку перебування під вартою його підзахисному.
Потерпіла підтримала думку прокурора.
Обвинувачений також не заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд вважає наступне.
Згідно до положень ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.
Як передбачено ч.ч.1,2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
При цьому слід врахувати ч.1 ст.23 КПК України за якою суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Положення ст.177 КПК України, встановлюють, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.
Положеннями ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Суд вважає також за необхідне зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Отже, ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.
Так, у справі «Смирнови проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».
Оцінюючи заявлені прокурором ризики суд погоджується із посиланням прокурора на те, що у відповідності з вимогами ч.1 ст.177 КПК України наявність вказаних ризиків не зменшилась, у зв`язку з чим застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не доцільне.
Так, на думку суду наявні ризики передбачені:
п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, у зв`язку з тим, що у нього відсутні стійкі родинні та соціальні зв`язки, він не має власної сім`ї, у нього відсутні неповнолітні і недієздатні утриманці, офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, розуміючи передбачену законом відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна за вчинений ним злочин, може уникнути покарання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може незаконно впливати на свідка ОСОБА_6 з метою зміни показів.
п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він не працює, постійного джерела доходу не має, раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінального правопорушення.
Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки на думку суду доведено і в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини.
Отже, суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливе продовження обраного раніше запобіжного заходу, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що іншій менш суворий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується із сталою практикою рішень ЄСПЛ.
Крім цього застосування запобіжного заходу у виді застави не можливо відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.
З огляду на вищевикладене суд вважає, що є наявність достатніх підстав вважати, що існує необхідність у продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді перебування під вартою.
З урахуванням встановленого в судовому засіданні суд вважає, що є достатні підстави для призначення справи до судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Керуючись ст.ст.177,-178, 181, 183 314-316, 331, 350, 370-372, ч. 2 ст. 376 ст 395 КПК України, суд

у х в а л и в:
Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України на підставі обвинувального акту на 18 травня 2022 р. на 10-30 годин у приміщенні Березівського районного суду Одеської області, за адресою вул. Миру, 17, м. Березівка Одеської області, у режимі відеоконференції з Державною установою «Одеський слідчий ізолятор» та захисником обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 «Про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою» задовольнити.
ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 діб.
Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні.
На судовий розгляд викликати осіб, згідно обвинувального акту.
Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7-ми днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду

Суддя: ______________________________________________