Справа № 304/1590/22 Провадження № 1-кп/304/216/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000112 від 16 серпня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, працює в ТДВ «Перечинський лісохімічний комбінат», раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період за наступних обставин.
Так, відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 3/1076 від 08 липня 2022 року ОСОБА_4 визнаний придатним для проходження військової служби під час мобілізації, у зв`язку з чим 09 серпня 2022 року йому було вручено повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10 серпня 2022 року на 16 годину 00 хвилин та подальшої відправки для проходження військової служби під час мобілізації.
Однак, ОСОБА_4 на зазначену в повістці дату та час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , після чого, 16 серпня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції було запрошено сержанта ОСОБА_4 , де йому було запропоновано повідомити про причини неявки на 10 серпня 2022 року на 16 годину 00 хвилин.
У свою чергу, ОСОБА_4 повідомив, що він категорично відмовляється від проходження військової служби під час мобілізації, при цьому будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про кримінальну відповідальність за відмову від проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24 лютого 2022 року, при цьому достовірно знаючи, що відповідно до зазначеного Указу Президента України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року № 2232- XII, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII та Указу Президента України «Про загальну Мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69-2022, категорично відмовився від проходження військової служби під час мобілізації.
Тим самим ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ст. 336 КК України.
У судовому засіданні до суду подана угода про визнання винуватості, укладена 13 жовтня 2022 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, істотних для цього кримінального провадження обставин, а також покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки із застосуванням статті 75 КК України. Також сторони визначили наслідки укладення, затвердження та невиконання зазначеної угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у присутності захисника повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, щиро розкаявся, просив суд затвердити укладену угоду, а також призначити узгоджену в ній міру покарання. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно, розуміє надані йому законом права, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди, визначені статтею 473 КПК України, суть пред`явленого обвинувачення і вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого також просила суд затвердити угоду, призначивши узгоджену в ній міру покарання із застосуванням статті 75 КК України.
У судовому засіданні прокурор просив затвердити зазначену угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, при цьому просив на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Заслухавши думку учасників судового провадження, безпосередньо дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди її сторони, визначена в межах санкції, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого, з урахуванням положень 65, 66, 67 КК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання. Укладення угоди є цілком добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, є нетяжким злочином.
Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_4 за місцем проживання охарактеризований як такий, що виконкомом міської ради до адміністративної відповідальності не притягався, скарги та нарікання з боку сусідів до виконавчого комітету не надходили, має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, працює в ТДВ «Перечинський лісохімічний комбінат», на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови такої не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Суд вважає можливим застосувати статтю 75 КК України з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З огляду на викладене, угоду про визнання винуватості слід затвердити.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись статтями 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 13 жовтня 2022 року, укладену між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ: відеозапис, який міститься на оптичному диску помаранчевого кольору з написом на правій стороні CD-R 52х700MB 80 min та на лівій частині з написом Videx, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в таких.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча: ОСОБА_1