У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 Чебанової ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 травня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чаусове ,Чердишського району Пермської області (РФ), громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України,

За участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції з ДУ
«Миколаївський слідчий ізолятор»)
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12.05.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.07.2022 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає, що суд необгрунтовано продовжив йому строк тримання під вартою.

Окрім того, апелянгт зазначає про те, що прокурором не доведені ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Наголошує на тому, що судом першої інстанції під час розгляду клопотання були порушенні положення Конвенція про захист прав людини.

Встановлені слідчим суддею обставини.

На розгляді Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ухилення обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Прокурором зазначено про те, що адресами місця проживання та реєстрації обвинуваченого, є м. Снігурівка Баштанського (Снігурівського) району Миколаївської області , що на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією, де відбуваються активні бойові дії.

Задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не перестали існувати.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України.
Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. В обґрунтування клопотання, прокурор послався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до класифікації, наведеної у статті 12 КК України, є кримінальним проступком, а два особливо тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а за ч.2 ст. 115 КК України передбачено також покарання у виді довічного позбавлення волі.
Окрім того, матеріалм провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 немає постійного та стабільного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків , проживав не за місцем реєстрації, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства та викрадення чужого майна.
З огляду на наведене, існує ризик того, що усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі встановлення вини обвинуваченого, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасний та якісний розгляд кримінального провадження судом.
Окрім того, враховуючи відсутність стабільного джерела доходу, існує ризик того, що обвинувачений може продовжувати злочинну діяльність.
Крім того, обвинувачений зареєстрований та проживає у м. Снігурівка Баштанського (Снігурівського) району Миколаївської області, що на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією, де відбуваються активні бойові дії.

Суд першої інстанції, врахувавши вищевказані дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , схильність останнього до вчинення злочинів, дійшов правильного висновку про існування ризиків передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення).

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, посилання обвинуваченого на недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КК України не є слушними.

Посилання апелянта на порушення Конвенції про захист прав людини також є необгрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 травня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 у продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9