Справа № 702/462/22
Провадження № 1-кп/702/90/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2022 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастинище Черкаської обл. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000089 від 19.05.2022 за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Тарнава Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 , раніше не судимому, -

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 299 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 18.05.2022 року, приблизно о 17 год. 00 хв., усвідомлюючи кримінально протиправний характер своїх дій, спрямованих на порушення права на недоторканність іншого володіння особи, всупереч волі законного володільця ОСОБА_5 та без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, діючи умисно, незаконно, протиправно, двічі, спочатку через неогороджену частину, а згодом через хвіртку, проник на земельну ділянку домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , в якому ОСОБА_5 мешкає протягом тривалого часу, та пересувався по земельній ділянці вказаного домоволодіння, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи. Знаходячись у зазначений час на території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 та маючи намір, направлений на жорстоке поводження з тваринами, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, активним способом, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, реалізуючи свій умисел щодо жорстокого поводження з тваринами, нехтуючи правилами суспільної моралі, з метою заподіяння травм та знущання над тваринами, які відноситься до хребетних, здійснив по одному пострілу із гладкоствольної двохствольної мисливської рушниці з горизонтально-спареними стволами 16 калібру, моделі «ТОЗ-БМ» № НОМЕР_1 , промислового виробництва СРСР, 1952 року виготовлення у безпритульну собаку породи «Хаскі» на прізвисько « ОСОБА_6 » та безпородну собаку на прізвисько « ОСОБА_7 », яка перебувала на прив`язі і належала ОСОБА_5 , чим спричинив тілесні ушкодження не сумісні із життям, які призвели до загибелі зазначених двох тварин.
Згідно висновку судової ветеринарної експертизи № 1 від 20 травня 2022 року, складеного лікарем-ветеринаром, загибель безпородної собаки на прізвисько « ОСОБА_7 » настала внаслідок проникаючих кульових пошкоджень грудної порожнини, пошкодження перикарда, лівого шлуночка серця, спадання легень, та значних крововтрат в грудну порожнину.
Згідно висновку судової ветеринарної експертизи № 2 від 20 травня 2022 року, складеного лікарем-ветеринаром, загибель собаки породи «Хаскі» на прізвисько « ОСОБА_6 » настала внаслідок проникаючого кульового пошкодження грудної порожнини, пошкодження перикарда, лівого шлуночка серця, спадання легень, та значних крововтрат в грудну порожнину.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті, які не оспорював. Пояснив, що 18.05.2022 близько 17 години він вигнав за територію домоволодіння 16 гусенят а сам на короткий час зайшов в будинок. Відразу за ним зайшла сусідка та повідомила, що дві собаки, з сусіднього двору, загризли його гусенят. Коли він вийшов за двір то побачив, що 15 його гусенят були мертвими а одного не було. Сусідка розповіла йому, що одне гусеня собака занесла на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 . Після того як прибрав гусенят, вдома взяв рушницю, пішов у сусідній двір де застрелив двох собак.

У скоєному ОСОБА_4 щиро каявся, просив суворо не карати. Пояснив вчинення кримінального правопорушення тим, що перебував у розпачі через загибель гусенят які він мав використати для власного харчування та харчування біженців яких прихистив. Собаки були безпритульними але з недавнього часу стали перебувати на території домоволодіння потерпілої, звідки вільно виходили бо їх ніхто не доглядав, були агресивними. Він є мисливцем та має дозвіл на зберігання та користування мисливською зброєю, залучений до лав територіальної оборони, тому носе рушницю під час чергувань. Не заперечував щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Суд вислухавши думку прокурора, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не заперечуються відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідження матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Отже, з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:
- незаконне проникнення до іншого володіння особи, повністю доведена та вірно кваліфікована за ч.1 ст. 162 КК України.
- жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, у тому числі з безпритульними тваринами, якщо такі дії призвели до загибелі тварини, вчинені щодо двох тварин, вчинені активним способом повністю доведена та вірно кваліфікована за ч. 3 ст. 299 КК України;
При призначенні обвинуваченому покарання за кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 299 КК України суд, на підставі ст.65 КК України, враховує:
- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорій кримінального проступку та тяжкого злочину відповідно.
- особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику за місцем проживання, на медичних обліках не перебуває.
В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття а також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Відповідно до досудової доповіді, підготовленої Уманським районним сектором № 2 філії державної установи «Центр пробації», ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.
Також суд бере до уваги позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, а також обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Визначаючи обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 162 КК України, суд вважає, що покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого слід призначити у виді штрафу, в межах санкції статті.
Визначаючи обвинуваченому покарання за ч.3 ст. 299 КК України, суд вважає, що покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого слід призначити у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, що передбачено санкцією статті.

За сукупністю злочинів покарання призначається відповідно до ст. 70 КК і здійснюється у два етапи. На першому з них суд призначає покарання за кожний окремий злочин, що входить до сукупності. На другому - визначає остаточне покарання (загальну його міру) за усі злочини, що утворюють сукупність, керуючись при цьому спеціальними правилами - принципами його призначення за сукупністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних

Отже, у разі призначення за один із злочинів навіть такого виду покарання, яке не підлягає складанню (ч. 3 ст. 72 КК України), закон не виключає можливості його поглинення більш суворим видом покарання, призначеним за інший злочин. Таким чином, обмеження щодо застосування положень ст. 70 КК України кримінальний закон встановлює лише у випадках призначення покарань за сукупністю злочинів шляхом складання основного покарання у виді штрафу з іншими видами покарань.

На підставі наведено, суд, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_8 , вважає необхідним застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Зважаючи, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності щиро кається у вчиненому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст. 75, 104 КК України, слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України.

Окрім того при призначенні покарання суд не застосовує додаткове покарання у вигляді конфіскації тварини, враховуючи те, що об`єкт який підлягає конфіскації відсутній (собаки померли). Крім того, у зв`язку із застосуванням ст. 75 КК України при призначенні остаточного покарання суд не застосовує додаткове покарання у вигляді конфіскації тварини, оскільки при застосуванні положень ст.75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена вироком суду (Ухвала ВС по справі № 183/163/14 від 16.08.2018 р.).

Питання про речові докази по вказаному кримінальному провадженню суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 162 та ч.3 ст. 299 Кримінального кодексу України і призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.,

-за ч. 3 ст. 299 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації тварини.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації тварин.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом 1 (одного) року він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3775, 6 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Речові докази: змив речовини бурого кольору на один марлевий тампон, які зберігаються в камері зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області знищити.

Речові докази: мотузку довжиною 160 см. та цепок довжиною 120 см. з прикріпленим карабіном, які зберігаються в камері зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Речові докази: мисливську гладкоствольну рушницю ТОЗ-БМ 16 кал. з номером НОМЕР_1 , патрони 16 калібру в загальній кількості 26 шт. та садову тачку зеленого кольору Haemmerlin повернути власнику ОСОБА_4 в його законне володіння та користування.

Скасувати арешти на речові докази по справі, а саме: мисливську гладкоствольну рушницю ТОЗ-БМ 16 кал. з номером НОМЕР_1 , садову тачку зеленого кольору Haemmerlin, патрони 16 калібру в загальній кількості 26 шт., мотузку довжиною 160 см. та цепок довжиною 120 см. з прикріпленим карабіном - накладені ухвалами слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 20.05.2022 р.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1