Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/962/22
У Х В А Л А
18.10.2022 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції головного управління національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000074 від 13.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції головного управління національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000074 від 13.02.2022 року щодо ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України.

Подане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 19 лютого 2022 року близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння мотоциклом марки «Delta» моделі «ЕХ 50QN-B», без реєстраційного номерного знаку, який згідно висновку експерта № СЕ-19/107-22/2659-ІТ від 14.04.2022 був технічно несправний через непрацездатні системи гальмування та освітлення, з пасажиром ОСОБА_9 , рухаючись по вул. Головна в с. Тисобикень, Берегівського району в напрямку смт. Вилок, Берегівського району, зі швидкістю близько 50 км/годину, в порушення вимог п2.3 (б) Правил дорожнього руху України «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ...б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі...»; п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 19.1 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені світлові пристрої»; п. 31.4.3. «Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством при несправності зовнішніх світлових приладів», проявляючи злочинну самовпевненість, керуючи мотоциклом в темну пору доби, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, відповідно не реагуючи на зміни дорожньої обстановки, але маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, внаслідок чого, допустив зіткнення передньою частиною керованого мотоцикла із задньою лівою частиною автомобіля марки із «ВАЗ -2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований з правого боку по ходу руху на узбіччі дороги, біля будинку №100 по вул. Головна в с. Тисобикень, Берегівського району.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу марки «Delta» моделі «ЕХ 50QN-B», без реєстраційного номерного знаку ОСОБА_10 , згідно висновку експерта № 50/В, отримав тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани на рiвнi середньої третини правої гомілки, відкритого перелому кісток правої гомілки на рiвнi середньої третини зі зміщенням.

Тілесні ушкодження у вигляді саден - це ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 днів і за цією ознакою, відповідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Тілесне ушкодження у вигляді забійно-рваної рани - це ушкодження, що спричиняє розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів але не більше 21 дня i за цією ознакою, у відповідності з пунктом 2.3.1/а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» його слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому середньої третини кісток гомілки зі зміщенням уламків - це ушкодження, що є небезпечними для життя і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3/м «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» їх слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/107/-22/6661-ІТ від 14.04.2022, в даній дорожній ситуації водій мотоциклу марки «Delta» моделі «ЕХ 50QN-B», без реєстраційного номерного знаку ОСОБА_8 , повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 2.3 (б), 12.1, 19.1 та 31.4.3 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути зіткнення із припаркованим на краю проїзної частини автомобілем полягає у дотриманні водієм мотоцикла марки «Delta» моделі «EX50QN-В», без реєстраційного номеру, ОСОБА_8 вимог пунктів 12.1 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху України.

В діях водія мотоцикла марки «Delta» моделі «ЕХ 50QN-B», без реєстраційного номерного знаку, ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п.п. 2.3(б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, недотримання яких, з технічної точки зору, у своїй сукупності є у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Невиконання водієм ОСОБА_8 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками ДТП, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

17 червня 2022 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

13.10.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у зв`язку з невідповідністю дати вчиненого кримінального правопорушення, яка зазначена у повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 17.06.2022 року.

Вина підозрюваного ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджена показами потерпілого ОСОБА_9 , показами свідка ОСОБА_11 , висновком експерта №50/В від 06 квітня 2022 року, висновком експерта №СЕ-19/107-22/2661-ІТ від 14 квітня 2022 року, висновком експерта №СЕ-19/107-22/2659-ІТ від 14 квітня 2022 року, протоколом проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12 лютого 2022 року, та іншими матеріалами зібраними в ході проведення досудового розслідування.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, може переховується від органу досудового розслідування, перебуваючи на волі та будучи необмеженим в пересуванні, може незаконно впливати на свідків, потерпілого, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, заступник начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області просить застосувати до підозрюваного запобіжний у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор клопотання та доповнення до клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав на необґрунтованість підозри, зазначив, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України для обрання такого запобіжного заходу, а тому у задоволенні такого просив відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, пояснення підозрюваного та його захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З досліджених матеріалів слідує, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, та має постійне місце проживання, не веде аморальний спосіб життя, є інвалідом третьої групи.

Також слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що з моменту внесення вказаних відомостей до ЄРДР, пройшло майже вісім місяців, і за цей час підозрюваний ОСОБА_8 з`являвся на виклики слідчого, доказів зворотного надано не було та не допускав порушень процесуальної поведінки.

Слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведено ризики передбачені ст. 177 КПК України на які він посилається в своєму клопотанні, не доведено що підозрюваний, не будучи обмеженим у пересуванні може впливати на свідків, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, порушив умови запобіжного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра . у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити та вважає за необхідне застосувати відносно останнього більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" ст. ст. 177, 178, 181, 186, 194, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя.

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання щодо обрання запобіжного заходу ідносно підозрюваного ОСОБА_8 у виді домашнього арешту - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_12 такі обов`язки:

з`являтись до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на ннього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на заступника начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції головного управління національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 ..

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 19.10.2022 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1