Справа №377/571/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/613/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.126-1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 24 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бенівка Чорнобильського району Київської області, громадянина України, розлученого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого: вироком Славутицького міського суду Київської області від 08 листопада 2019 року за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, п.п.2,3 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися.

Застосовано до ОСОБА_8 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, у виді проходження пробаційної програми для кривдників.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, вчинених за наступних обставин.

ОСОБА_8 будучи раніше судимим за вчинення домашнього насильства, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно та безпричинно, в період часу з 11 березня по 29 серпня 2020 року, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_9 та неповнолітньої доньки ОСОБА_10 психологічне насильство, яке виразилося у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в їх бік, приниженні та призвело до психологічних страждань останніх, а також погіршило якість життя потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме викликало в них побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання, за на наступних обставин:
Зокрема 11 березня 2020 року, приблизно о 20 годині, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_9 , а саме вчинив з нею сварку, в ході якої голосно кричав, ображав та штовхав її, що завдало шкоди її психічному здоров`ю, повторно протягом року, та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 21 червня 2020 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_8 за адресою спільного проживання в квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку із своєю донькою ОСОБА_10 , 2004 року народження, в ході якої образив неповнолітню доньку, виражався в її сторону нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство відносно неї повторно протягом року, та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, в цей день та час, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_9 , а саме вчинив з нею сварку, в ході якої голосно кричав, ображав словесно та виражався нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю, повторно протягом року, та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 19 червня 2020 року об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_8 за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку із своєю донькою ОСОБА_10 , 2004 року народження, в ході якої образив неповнолітню доньку, виражався нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство повторно протягом року, та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 24 червня 2020 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_8 за адресою спільного проживання в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю донькою ОСОБА_10 , 2004 року народження, в ході якої голосно кричав, ображав словесно та виражався нецензурною лайкою, виганяв з дому, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю, тобто вчинив домашнє насильство протягом року повторно, та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 29 серпня 2020 року о 14 годині 17 хвилин, ОСОБА_8 за адресою спільного проживання в квартирі АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_9 насильство в сім`ї , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, виганяв з квартири, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того в цей день та час, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_10 , 2004 року народження, насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягли у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, виганяв з квартири, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 12 вересня 2020 року близько 20 години 00 хвилин, за місцем спільного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку із своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_10 , 2004 року народження, в ході якої ображав їх, висловлювався в їх бік нецензурною лайкою, виганяв з квартири, штовхав потерпілих, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та погіршення якості їх життя.

Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурором подано апеляційну скаргу, у якій він, з урахуванням змін, просить вирок суду першої інстанції змінити та вважати засудженим ОСОБА_8 за ст.126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Згідно вимог ст.76 КПК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися.

Застосувати до ОСОБА_8 обмежувальні заходи, передбачені ст.91-1 КК України, у виді проходження пробаційної програми для кривдників строком на 2 місяці.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст.91-1 КК України, при ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 не встановлено строку проходження обмежувальних заходів у виді проходження пробаційної програми для кривдників, чим неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, до суду не з`явився, клопотань про його участь в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.126-1 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, зазначених вимог закону районним судом не було дотримано у повному обсязі.

Частиною 4 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Положеннями п.5 ч.1 ст.91-1 КК України встановлено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки, зокрема направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Згідно ч.3 ст.91-1 КК України, заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Проте, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції застосувавши до ОСОБА_8 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, у виді проходження пробаційної програми для кривдників, не встановив строк їх застосування, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Суд апеляційної інстанції враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема те, що він є раніше судимим за вчинення злочину пов`язаного з домашнім насильством, передбаченого ст.126-1 КК України, відповідно до досудової доповіді, підготовленої начальником Славутицького міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області, обвинувачений сам стверджує, що в стані алкогольного сп`яніння, якщо його провокують, стає агресивним, вчиняє сварки з колишньою дружиною та донькою, може підняти руку на колишню дружину, а також в інтересах потерпілий від злочину, обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, у виді проходження пробаційної програми для кривдників слід застосувати строком на 2 (два) місяці.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Славутицького міського суду Київської області від 24 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст.126-1 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, п.п.2,3 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися.

Застосувати до ОСОБА_8 обмежувальні заходи, передбачені ст.91-1 КК України, у виді проходження пробаційної програми для кривдників строком на 2 місяці.

У решті вирок Славутицького міського суду Київської області від 24 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :