Справа № 496/2585/22
Провадження № 1-кс/496/1362/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за матеріалами кримінального провадження № 0000168 від 23.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні СВ відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000168 від 23.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2022 року приблизно о 18.30 год, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, перебуваючи за адресою: Одеська область, Одеський район, Ленінградське шосе, 27-а у роздягальні відділення «Нова Пошта» помітив ОСОБА_7 , у якого при собі був мобільний телефон марки REALME 6 PRO. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, а саме вказаним мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, діючи умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, повідомив ОСОБА_7 завідомо неправдиві відомості про те, що він бажає зателефонувати з його мобільного телефону, таким чином ввівши останнього в оману, заздалегідь не маючи наміру на повернення майна, в результаті чого ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 мобільний телефон марки REALME 6 PRO, в корпусі синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 вартістю 10921,78 гривень, в якому перебувала сім-картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не має, на рахунку якої грошових коштів не було. Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , зробивши вигляд розмови по мобільному телефону, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду потерпілому ОСОБА_7 на суму 10921,78 гривень. Крім того, 26.07.2022 року ОСОБА_5 у період часу приблизно з 20:30 год по 21:00 год (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в салоні автомобіля марки Nissan Leaf р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 під час руху автомобіля по Київському шосе з боку міста Одеси, помітив в салоні автомобіля, біля важелю перемикання передач трансмісії мобільний телефон марки «GOOGLE PIXEL 3 XL 4/64GB JUST BLACK» в корпусі чорного кольору. В цей час, у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на таємне викрадення мобільного телефону. Реалізовуючи свій умисел, під час зупинки автомобіля за адресою: Одеська область, Одеський район, Усатівська об`єднана територіальна громада, Київське шосе, 8/2, ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, введеного на всій території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, Указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ та Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення таємно викрав мобільний телефон марки «GOOGLE PIXEL 3 XL 4/64GB JUST BLACK» вартістю 15000 гривень, в якому перебувала сім картка оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» з номером НОМЕР_5 вартістю 25 гривень, які належать ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 15025 гривень. 16.07.2022 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Постановою слідчого СВ відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 28.07.2022 року підозрюваного ОСОБА_9 було оголошено у розшук, у зв`язку з тим, що він переховувався від слідства. В ході проведення оперативно-розшукових заходів 05.08.2022 року було встановлено місце знаходження ОСОБА_9 . Того ж дня в порядку ст. 208 КПК України він був затриманий та йому повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України, а також на існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому зазначив, що запобіжний захід просить обрати в межах строку досудового розслідування, а не на 60 днів, як вказано слідчим у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. При цьому пояснила, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, визнає свою вину. У разі обрання запобіжного заходу просила обрати такий, який не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того, якщо суд вважатиме, що наявні достатні підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила визначити мінімальний розмір застави в межах, передбачених КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Обґрунтованість підозри на даній стадії підтверджена матеріалами, доданими до клопотання.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких йому може бути призначено покарання на строк до восьми років позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів у разі визнання винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, є доведеним.

Крім того, підозрюваний раніше судимий за вчинення умисного злочину, а саме 09.03.2022 року засуджений Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, судимість не знята та не погашена, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Вказані обставини підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Таким чином, дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжких кримінальних правопорушень дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Натомість ризики, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні не знайшли своїх підтверджень. Доводи прокурора про те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою змусити їх змінити свої покази, що дозволить уникнути відповідальності за вказане кримінальне правопорушенням, є лише припущенням і відповідними доказами не підтверджені.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було.

З підстав, наведених вище, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, про що просив захисник.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини вчинених кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. З урахуванням особи підозрюваного, його віку та стану здоров`я, майнового стану, обставин злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави в межах розмірів, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, а саме: у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 грн.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Разом з цим, згідно матеріалів кримінального провадження строк досудового розслідування спливає 24.09.2022 року, тому запобіжний захід слід обрати в межах строку досудового розслідування - на 51 день, тобто до 24.09.2022 року, з урахуванням уточнень прокурора.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали 51 день з дня затримання, а саме з 05 серпня 2022 року до 24 вересня 2022 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 198480 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з с. Нерубайське Одеського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1