Справа № 493/1700/21
Провадження № 1-кп/493/53/22
УХВАЛА
22 вересня 2022 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області у складі:
ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ ОСОБА_1
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ ОСОБА_2
ПРОКУРОРА ОСОБА_3
ЗАХИСНИКА - АДВОКАТА ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, українця, громадянина України, який має не повну вищу освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.12.2021 року до Балтського районного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України.
22.09.2022 року в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 без його участі, без визначення розміру застави та після затримання, не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального правопорушення, доставити ОСОБА_5 до суду для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що 29.10.2021 року слідчим суддею було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 з одночасним визначенням застави. 01.11.2021 року ОСОБА_5 було звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави заставодавцем ОСОБА_6 26.01.2022 року на обвинуваченого ОСОБА_5 було покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Однак обвинувачений ігноруючи обов`язки, які на нього були покладені у період часу з 27.01.2022 року по даний час залишив своє місце проживання без дозволу прокурора або суду та виїхав за межі України в напрямку м. Аліканте Іспанія. В обґрунтування зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, оскільки на даний час він виїхав за межі України; можливості незаконно впливати на свідків з метою ухилення від кримінальної відповідальності; можливості перешкоджання кримінальному провадженню шляхом не виконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього та продовження вчинення іншого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора.
Заслухавши заявлене клопотання прокурора, думку захисника, суд дійшов такого висновку.
Прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 КПК України, до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК).
Зміна запобіжного заходу охоплюється терміном «застосування запобіжного заходу». Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі № 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі № 286/1695/18). У зв`язку з чим питання про зміну запобіжного заходу вирішується в порядку, передбаченому для його застосування, з врахуванням вимог ст. 200 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2021 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (181600 грн.) та покладено на нього обов`язки не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора або суду цілодобово; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України та паспорт для виїзду з-за кордон, інші документи, що дають право на виїзд чи в`їзд до України; носити електронний засіб контролю.
01.11.2021 року заставодавець ОСОБА_6 вніс за обвинуваченого ОСОБА_5 заставу в розмірі 181600 грн. У зв`язку з цим обвинувачений був звільнений з-під варти та в подальшому 26.01.2022 року на обвинуваченого були покладені судом обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України у зв`язку із внесенням застави, але обвинувачений порушив покладені на нього обов`язки, а саме:
-не з`явився за викликом до Балтського районного суду Одеської області на 21.02.2022 року, про дану дату, час та місце судового засідання був повідомлений шляхом вручення йому копії ухвали Балтського районного суду від 26.01.2022 року про призначення справи до розгляду під розписку;
-21.02.2022 року у зв`язку з неявкою обвинуваченого судове засідання було відкладено та застосовано до нього привід на 12.03.2022 року;
-12.03.2022 року доставлений приводом обвинувачений не був у зв`язку з відсутністю за місцем проживання, а зі слів батька останній не проживає за адресою місця проживання з 27.01.2022 року та повідомити місце знаходження обвинуваченого відмовився, на підставі викладено повторно до обвинуваченого було застосовано привід на 30.03.2022 року;
-30.03.2022 року доставлений приводом обвинувачений не був у зв`язку з відсутністю за місцем проживання, а зі слів батька останній не проживає за адресою місця проживання з січня 2022 року та місце його перебування йому не відомо, на підставі викладено повторно до обвинуваченого було застосовано привід на 29.04.2022 року;
-29.04.2022 року доставлений приводом обвинувачений не був у зв`язку з відсутністю за місцем проживання, а зі слів сусідів останній не проживає за адресою місця проживання декілька місяців, на підставі викладено повторно до обвинуваченого було застосовано привід на 24.05.2022 року;
-24.05.2022 року доставлений приводом обвинувачений не був у зв`язку з відсутністю за місцем проживання та місце перебування його не встановлено, на підставі викладено повторно до обвинуваченого було застосовано привід на 09.08.2022 року та винесено ухвалу про тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю;
-09.08.2022 року доставлений приводом обвинувачений не був у зв`язку з відсутністю за місцем проживання та місце перебування його не встановлено, на підставі викладено судове засідання було відкладено на 31.08.2022 року та направлено запит до прикордонної служби щодо перетинання кордону обвинуваченим;
-31.08.2022 року судом було задоволено клопотання прокурора про витребування доказів у кримінальному провадженні, а саме відомостей про факт перетину державного кордону України обвинуваченим ОСОБА_5 , який підтверджений відповідною відповіддю Адміністрації Держприкордонслужби.
Тобто, обвинувачений відлучився з населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; не повідомив суд про зміну місця свого проживання або місця роботи; не здав на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України та паспорт для виїзду з-за кордон, інші документи, що дають право на виїзд чи в`їзд до України.
30.03.2022 року ухвалою Балтського районного суду Одеської області звернуто в дохід держави внесену за обвинуваченого заставу в розмірі 181600 грн.
Отже, за наявності вказаних умов є підстави в розмінні ч. 10 ст. 182 та п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК України для зміни запобіжного заходу в вигляді застави.
ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України, що відносяться до нетяжкого, тяжких та особливо тяжкого злочинів.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).
Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
Суд погоджується з висновком прокурора про існування ризику переховування від суду, оскільки обвинувачений неодноразово в судові засідання не з`являється, виконати приводи не надається можливим за його відсутності за місцем мешкання. Крім того, наявна інформація, що обвинувачений виїхав за межі України.
Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.
Наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження, факт порушення покладених на обвинуваченого судом обов`язків, в сукупності дають суду підстави дійти висновку про існування достатньої ймовірності ризику переховування від суду.
Ризики, передбачені п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у цьому кримінальному провадженні слід дослідити одночасно. При цьому суд погоджується з висновками прокурора, що вказані ризики також існують.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Також обвинувачений підозрюється у вчиненні ще одного кримінального правопорушення, що також дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то суд зазначає, що прокурор не довів наявність вказаного ризику, оскільки посилання прокурором на зазначений ризик зводиться до того, що обвинувачений може переховуватися від суду.
Суд приходить до висновку про те, що для запобігання встановленим ризикам стосовно обвинуваченого необхідно застосувати запобіжний захід, пов`язаний з позбавленням (обмеженням) волі, а саме тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу в вигляді застави на тримання під вартою, суд з врахуванням обставин цього провадження виходить з такого: 1) завдань кримінального провадження, мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжних заходів; 2) фактичних обставин, що стали підставою для висновку про наявність ряду ризиків, що вплинуло на вибір конкретного виду запобіжного заходу та умов його застосування стосовно обвинуваченого; 3) обставин порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків, покладених судом, та ризиків, для запобігання яким на обвинуваченого покладалися відповідні обов`язки, порушення яких стали підставою для звернення застави в дохід держави; 4) презумпції поступового збільшення суворості запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у разі порушенням ним умов раніше застосованого запобіжного заходу; 5) ефективності застосування запобіжного заходу з врахуванням фактичних обставин; 6) співвідношенні ефективності запобіжних заходів у вигляді застави та домашнього арешту, домашнього арешту та тримання під вартою в контексті обставин цього провадження.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 184 КПК України).
У цьому кримінальному провадженні суд, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу обвинуваченого (при застосування тримання під вартою) та в право на володіння майном (при визначенні розміру застави як альтернативи триманню під вартою), з однієї сторони, та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшов висновку, що належна поведінка обвинуваченого, запобігання спробам вчинення ним дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можуть бути забезпечені виключно шляхом застосування до нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою без застосування застави, оскільки ОСОБА_5 був звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням за нього застави в розмірі 181600 грн. Проте навіть такий значний розмір застави та загроза її втратити не забезпечили належної процесуальної поведінки обвинуваченого, адже у січні 2022 року він порушив покладені на нього у зв`язку із застосуванням застави обов`язки та виїхав за межі України без дозволу в напрямку м. Аліканте.
Виходячи з норм, що містяться в ч. 10 ст. 182, п. 3 ч. 4 ст. 183, ч. 2 ст. 179 КПК України, законодавцем передбачена презумпція поступового збільшення суворості запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у разі порушенням ним умов раніше застосованого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Враховуючи, що ухвалою суду від 22.09.2022 року обвинуваченого ОСОБА_5 було оголошено у міжнародний розшук, тому клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути розглянуто без обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 200 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Змінити запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КПК України не маючого судимості.
Після затримання і не пізніше як через 48 (сорок вісім) годин з часу доставки ОСОБА_5 до місця кримінального провадження розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ