Справа № 127/6404/22
Провадження №11-сс/801/195/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2022 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000019 від 17.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора: ОСОБА_7 ,
слідчого : ОСОБА_8
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
скаржника: ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2022 року клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 задоволено.
Накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , який вилучено в ході проведення огляду від 20.03.2022 року.

ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2022 року та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 .
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що в судовому засіданні, з матеріалів доданих до клопотання не вбачається наявності жодного доказу на предмет обгрунтування того, що потреби досудового розслідування, з часу внесення відомостей до ЄРДР, та події кримінального правопорушення, виправдовують необхідність накладення арешту на її майно третьої особи, оскільки дане майно не є предметом кримінального правопорушення.
ОСОБА_6 зазначає, що вона жодним чином не причетна до вчинення кримінального правопорушення. Транспортний засіб «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй не праві власності, не є знаряддям або засобом вчинення будь-якого кримінального правопорушення, тим більше передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив щодо апеляційної скарги, ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_9 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, слідчого, який заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.ч.2,3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті,а решт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів провадження, клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000019 від 17.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.
В ході проведеного 20.03.2022 року огляду автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 є ОСОБА_6 ), що здійснювався за добровільної згоди володільця в зоні митного контролю із фіксацією слідчої дії шляхом здійснення безперевного відеозпису із використанням цифрової відеокамери «Pannasonic HC-V180», матеріальний носій інформації (МНІ) флеш-накопичувач формату MicroSD, виявлено та вилучено паспорт громадина України, виданий на ім`я ОСОБА_10 . Сам транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , в подальшому поміщено на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів провадження убачається, що старшим слідчим відділу ВСУ ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000019 від 17.03.2022 року, 21.03.2022 року винесно постанову про визнання автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Приймаючи рішення слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_6 вказала, що їй слідчий повідомив про те, що її автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 являється речовим доказом, а тому підлягає арешту. Просила повернути їй автомобіль, як власнику.
Враховуючи достатні підстави вважати, що майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні №0000019 від 17.03.2022 року, з метою збереження речових доказів, слідчим суддею прийнято законне та обгрунтоване рішення про накладення арешту на майно.
На думку суду апеляційної інстанції рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно, є законним та обґрунтованим, тому підлягає залишенню без змін.
При постановленні ухвали слідчим суддею у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні органу досудового розслідування правові підстави для арешту майна, у зв`язку з чим слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про відсутність підстав для арешту майна, а також те, що вона жодним чином не причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, та те, що автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, не є знаряддям або засобом вчинення вищевказаного кримінального правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з наданих матеріалів, арештоване майно у повному обсязі відповідає ознакам речового доказу, а відтак, відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, вказане майно підлягає арешту.
Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме та нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовічного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, належним чином обгрунтованою та вмотивованою.
Керуючись ст. 422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 .
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2022 року про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4