Справа № 308/2471/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/2471/22, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових за № 0000322 від 10.10.2021 р. про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Батьово, Берегівського району, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
В невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше липня 2021 року громадянин ОСОБА_3 умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Чопська територіальна громада, село Червоне, надав невстановленій на даний час органом досудового розслідування особі установчі дані про себе шляхом пред`явлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон для подальшого виготовлення міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику вищевказаною невідомою особою та в подальшому отримав міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику від невстановленої на даний час органом досудового розслідування особи.
Окрім того, 09 жовтня 2021 року о 13 годині 25 хвилин ОСОБА_3 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» НОМЕР_1 прикордонного загону, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Чопська міська територіальна громада, село Соломоново, умисно з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19, в порушення вимог підпункту 3 пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами та доповненнями, як підставу звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом СOVID-19 на території України, пред`явив інспектору першої категорії Державної прикордонної служби України ОСОБА_6 завідомо підроблений документ, а саме міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, видане на його Ім`я, яке посвідчене лікарем комунального некомерційного підприємства Ужгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Ужгородської районної ради ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що він не проходив установленої законом процедури отримання такого документу та, шо таке є підробленим, чим здійснив використання завідомо підробленого документу.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_3 кваліфіковані як пособництво у підробленні документа який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України та використання завідомо підробленого документа, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Разом з тим, під час допиту обвинуваченого в судовому засіданні від надання показів по суті фактичних обставин справи відмовився.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як пособництво у підробленні документа який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України та використання завідомо підробленого документа, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, вчинені умисно та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не судимий, та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України .

Разом з тим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів суд визначає його по правилам ч.1 ст. 70 КК України застосовуючи принцип часткового складання призначених покарань.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень .
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання:
за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень;

за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 90неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530,00 гривень

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
Речові докази по справі:
-Міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику, яке видане не імя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке зберігається при матеріалах справи залишити зберігати при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1