Справа № 629/7186/18
УХВАЛА
12.08.2022 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, та ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 187 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_4 його захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, проти чого заперечував прокурор.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 60 днів, вважає клопотання прокурора такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ), вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання.
Згідно зі змістом обвинувального акту ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , обидва обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, а саме: у скоєнні розбою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого та погрозою його застосування, за що законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується ще у вчиненні кількох нетяжких злочинів та у вчиненні кримінального проступку, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 та ч.1 ст. 317 КК України.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання останніх винуватими у кримінальному правопорушенні, останні, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, можуть переховуватися від суду, можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
ЄСПЛ наголошує у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства від 28.10.1994, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для отримання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні «особливої категорії злочинів», а у справі «Боротюк проти України» від 16.10.2010 визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. У своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, та ризик ухилення обвинуваченого від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення.
Суд також враховує й те, що судовий розгляд по даній справі ще не розпочатий, не досліджені всі докази, не допитані потерпілі та свідки, що вказує на наявність ризику впливу обвинувачених на зазначених осіб.
Також суд враховує й дані про особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які офіційно не працюють, не мають тісних соціальних зв`язків, те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, дійшов висновку, що обрані відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжні заходи відповідають характеру та тяжкості діянь, що їм інкримінуються, а також їх особам, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки, на переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених під час судового розгляду даного кримінального провадження.
З огляду на зазначене, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 60 днів та відмовити в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 110, 314, 369, 371, 372 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 жовтня 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 жовтня 2022 року включно.
В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суддя: