Справа №127/7742/22
Провадження №1-кс/127/4533/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , на повідомлення ОСОБА_3 від 20 січня 2015 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України у кримінальному проваджені №0000056, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2012, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2022 року до Вінницького міського суду Вінницької області із Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали скарги адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_3 , на повідомлення ОСОБА_3 від 20 січня 2015 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України у кримінальному проваджені №0000056, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2012.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16.05.2022 скасовано ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали скарги суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до пункту 10 ч.1 ст.303 КПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 16.03.2018 року, передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Інститут оскарження підозри є новим і запроваджений Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII. Вказаним нормативно-правовим актом, а саме п.п.23 п.7 §1 розділу 4, частину 1 ст.303 КПК України доповнено положенням, яким надається право підозрюваному, його захиснику чи законному представнику оскаржувати в судовому порядку повідомлення про підозру.

Відповідно до п.4 §2 Прикінцевих положень до Закону України №2147-VIIIвід 03жовтня 2017року підпункти11-27,45пункту 7 §1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч.1 ст.58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в ст.58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації ч.1 ст.58 Конституції України є положення ч.1 ст.5 КПК України 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Таким чином, зміни до кримінального процесуального закону надають право оскаржувати повідомлену підозру, однак виникнення такого права не є абсолютним та пов`язується із часом набрання чинності внесених змін до КПК України і часом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинений злочин.

Як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів судового провадження, відомості про кримінальні правопорушення, передбачені частиною 4 статті 190 КК України за підозрою ОСОБА_3 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 листопада 2012 року за №0000056 та 30 березня 2013 року за №0000138.

Постановою старшого прокурора відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 30.03.2013 року матеріали досудових розслідувань за №0000056 та за №0000138 об`єднано в одне провадження під основним номером №0000056.

Встановлено, що положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII в частині запровадження інституту оскарження повідомлення про підозру набрали чинності з 16 березня 2018 року.

Таким чином, слідчий суддя вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 та призначаючи скаргу до судового розгляду, повинен був перевірити відповідність даної скарги зазначеним вимогам кримінального процесуального закону, враховуючи те, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 190 КК України відносно ОСОБА_3 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань значно раніше, аніж набрали чинності зміни, внесенні до КПК України, а відтак слідчому судді необхідно було належним чином з`ясувати та перевірити чи виникло право на оскарження даної підозри у підозрюваного та його захисника. Адже, первісна редакція ст.303 КПК України, якою визначався перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого і прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового слідства, та поширюється на ті кримінальні провадження, відомості про які внесені до 16 березня 2018 року, не містила пункту стосовно повідомлення про підозру.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно із ч.4 ст.304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Статтею ст.303 КПК України, в редакції, що діяла до набрання чинності відповідних змін, та якою встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, які підлягають оскарженню до слідчого судді, і будь-які виключення щодо розгляду таких скарг не допускаються, не передбачає можливості оскарження слідчому судді повідомлення про підозру.

Разом з тим, в матеріалах справи уже міститься ухвала слідчого судді від 15.04.2022 про відкриття провадження у даній скарзі, яка набрала законної сили та не скасована апеляційним судом.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (справа «Мельник проти України»).

Така сама позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №5-103 кс-15 від 1 жовтня 2015 року, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

При цьому, на думку суду, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього кодексу, зокрема п.14 якої передбачає доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

Так як статтею 304 КПК України чітко визначені випадки в яких скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, її повернення або відмова відкриття провадження повертаються, а частиною 4 цієї ж статті чітко визначено, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження.

Частиною 3 ст.407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Вирішення питання про відкриття провадження за скаргою та призначення її до судового розгляду згідно з вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України є прерогативою слідчого судді місцевого суду.

Оскільки у відкритті провадження у скарзі адвоката ОСОБА_4 , поданій в інтересах ОСОБА_3 , на повідомлення ОСОБА_3 від 20 січня 2015 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України у кримінальному проваджені №0000056, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2012, відмовити не можливо, так як провадження у справі уже було відкрито ухвалою суду від 15.04.2022, слідчий суддя приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні скарги, з підстав викладених у мотивувальній частині ухвали суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , на повідомлення ОСОБА_3 від 20 січня 2015 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України у кримінальному проваджені №0000056, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2012 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя