провадження № 1-в/632/111/22

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайський подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про приведення у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року вироків суду щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, який до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про приведення вироків суду щодо ОСОБА_3 у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року.

Представник адміністрації ДУ «Первомайська ВК (№ 117)» надав суду заяву про проведення судового засідання без їх участі, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та неможливістю прибути до суду.

Прокурор надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі, у зв`язку із зайнятістю в іншій кримінальній справі, у якій обвинувачений тримається під вартою, проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив подання задовольнити.

Згідно із ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши подання та надані до суду докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Так, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, у тому числі, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до вироку Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року ОСОБА_3 , засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 04 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України до 01 року позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді 04 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року у виді штрафу в доход держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів, що складає 850 грн. та остаточно призначено покарання у виді 04 років позбавлення волі та штрафу в доход держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів, що складає 850 грн., який відповідно до ст. 72 КК України виконувати самостійно.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, яким було внесено зміни до Кримінального кодексу України.

Зокрема, внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Так, ч. 1 ст. 309 КК України у новій редакції за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно із ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, міра покарання, призначеного ОСОБА_3 вироком Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, не перевищує міри покарання після набрання чинності наведеним Законом.

У той же час, санкція ч. 1 ст. 309 КК України у наведеній редакції не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Отже, приймаючи до уваги, що Закон України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року скасовує можливість застосування за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку про необхідність пом`якшення покарання, призначеного ОСОБА_3 , з позбавлення волі до обмеження волі, не змінюючи строку покарання, оскільки збільшення строку покарання призведе до погіршення становища засудженої особи, що не допускається згідно з ч. 2, 3 ст. 5 КК України.

При визначенні засудженому ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи, що за вироком Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року при призначенні покарання було застосовано принцип поглинання покарань, а саме покарання за ч. 1 ст. 309 КК України було поглинуте покаранням, призначеним за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 04 років позбавлення волі, суд вважає необхідним за цим же принципом визначити засудженому покарання.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року у виді штрафу в доход держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів, що складає 850 грн. та остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді 04 років позбавлення волі та штрафу в доход держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів, що складає 850 грн. Покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року відповідно до ст. 72 КК України виконується самостійно.

Отже, суд доходить висновку, що остаточне покарання призначене за вироком Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року залишається без змін.

За таких обставин, подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про приведення вироку суду щодо ОСОБА_3 у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про приведення у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року вироків суду щодо ОСОБА_3 - задовольнити.

Вирок Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року привести у відповідність до вимог Кримінального кодексу України з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, та вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 01 року обмеження волі.

В іншій частині вирок залишається без змін.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя:ОСОБА_1