Справа № 522/3060/19
Провадження № 1-кс/522/4146/22
01.09.2022 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2
при розгляді у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від участі у розгляді справи за №522/3060/19,-
за участю сторін кримінального провадження:
захисника ОСОБА_5 ,
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває заява засудженого ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від участі у розгляді справи за №522/3060/19
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 було повідомлено про те, що під час відбування покарання до нього застосовуються недозволені засоби впливу, а також знищувалося його листування.
Суд, заслухавши обвинуваченого, його захисника, приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст.18 КПК жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).
За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини…, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно з вимогами п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 206 КПК, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Відповідно до вимог ст.214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Враховуючи те, що перевірка заяв у кримінальному провадженні повинна проводитись неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що обвинуваченим ОСОБА_6 повідомлено про застосування до нього на стадії досудового розслідування недозволених методів досудового розслідування, суд вважає за необхідне провести перевірку зазначеної інформації.
Вказане узгоджується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду по справі №185/8507/14 від 11.09.2019 року, в якій вказано, що забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів, шляхом проведення офіційного розслідування, є обов`язковим.
За наведених обставин, суд вважає за необхідне доручити Офісу Генерального прокурора, в порядку ст. 206 КПК України, провести дослідження фактів викладених в заяві ОСОБА_3 , щодо недозволених засобів впливу під час відбування покарання ОСОБА_3 .
На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 206, 372, 376 КПК України,
Доручити Офісу Генерального прокурора, в порядку ст. 206 КПК України, провести дослідження фактів викладених в заяві ОСОБА_3 , щодо недозволених засобів впливу під час відбування покарання ОСОБА_3 .
Копію ухвали направити уповноваженій особі Верховної Ради України з прав людинидля відома та реагування.
Направити до зазначених Державних органів копію диску з відео та аудіо записом судового засідання.
Про прийняте рішення повідомити Приморський районний суд м. Одеси.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: