465/1622/22
1-кс/465/667/22
У Х В А Л А
Іменем України
05.04.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000171 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України відносно ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановив :
04.04.2022 року слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням зі прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчим відділом ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000171 від 02.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

03.04.2022 року ОСОБА_5 слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням зі прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події під час якого вилучено викрадений велосипед, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом впізнання особи за участі свідка ОСОБА_7 , протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження ТОВ «Комплекс водних видів спорту» та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В клопотанні зазначається, що при оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що: наявні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років без альтернативності; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; відсутність у підозрюваного постійного офіційного джерела доходів, правопорушення, яке він вчинив, пов`язане із посяганням на чужу власність; раніше ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності; відсутність у підозрюваного постійного офіційного місця проживання.

За таких обставин, орган досудового розслідування вважає, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства і суду та враховуючи відсутність офіційного працевлаштування, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав викладених у ньому.

Слідчий в судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав наведених в ньому.

Підозрюваний заперечив проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Просив врахувати, що має незадовільний стан здоров`я, оскільки хворіє на астму та епілепсію.

Фактичні обставини справи, встановлені слідчим суддею та норми права, які підлягають застосуванню.
Ознайомившись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний отримав у строк, передбачений ч.2 ст.184 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000171 від 02.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

03.04.2022 року ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст.42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно до ст. 183 КПК України не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розділ II Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч.2 ст.131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 177 КПК).

Крім цього, у ст.178 КПК визначений перелік обставин, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Щодо обґрунтованості підозри.
Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Проте воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»). Обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Відповідно до практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.04.2022 року, протоколом огляду місця події від 02.04.2022 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 02.04.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 02.04.2022 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.04.2022 року, протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження ТОВ «Комплекс водних видів спорту».

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На переконання сторони обвинувачення, у цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя вважає такий ризик на момент розгляду даного клопотання обґрунтованим.
При оцінці ризику переховування від слідства та/або суду може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.
Слід зазначити, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: с.Верхня Терса Гуляйпільського району Запорізької області, однак тимчасово фактично проживає як внутрішньо переміщена особа по АДРЕСА_1 .
Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає такий ризик на момент розгляду даного клопотання обґрунтованим.
Орган досудового розслідування на обґрунтування наявності даного ризику покликається на те, що підозрюваний немає офіційного працевлаштування.

Щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (іншого злочину) то слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, проте в силу ст.89 КК України є не судимий.
Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, немає іншого джерела доходів, що може спонукати до вчинення інших злочинів проти власності.
Щодо можливості інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч.3 ст. 176 КПК України).
Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів).
У свою чергу, домашній арешт по встановленій ч.1 ст.176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом, який при цьому враховує права та свободи підозрюваного. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, цілодобовий домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного обмеження прав та свобод підозрюваного.
Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 хворіє на епілепсію, про що в засіданні надано підтвердження у вигляді рецепту на ліки та астму.
З огляду на викладене, вважаю, що слідчим в клопотанні і прокурором при розгляді клопотання не наведено доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням вищенаведеного, вважаю необхідним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який є необхідним та достатнім для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного та пропорційним меті, тобто забезпеченню кримінального провадження..
Наведене дає підстави для висновку про те, що до ОСОБА_5 на підставі ч.4 ст.194 КПК України слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме особисте зобов`язання, з метою запобігти вказаним ризикам, наявність яких доведена, забезпечити дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, поклавши на підозрюваного відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на строк два місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 181, 183, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
В задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000171 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185КК України відносно ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк два місяці такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
3) утримуватися від спілкування зі свідком у даному кримінальному провадженні;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) докласти зусиль до пошуку роботи.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , у провадженні якої перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному.

Апеляційна скарга на ухвалу в частині відмови в задоволенні клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду. Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1