У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання Валерії ЗАЛІТОК,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження № 0002324 від 15 серпня 2019 року із № 0002467 від 29 серпня 2019 року,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Матвіїха Володарського району Київської області, громадянина України, із повною загальною освітою, вдівця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

1) 30 березня 2000 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.94 КК України (в редакції 1960 року) до 13 років позбавлення волі, на підставі постанови Богунського районного суду м.Житомира від 04 липня 2008 року, згідно ст.81 КК України звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 2 роки 6 місяців 7 днів;

2) 30 травня 2012 року Білоцерківським районним судом Київської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

3) 22 березня 2013 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, звільнений 21 квітня 2017 року по відбуттю строку покарання;

4) 01 листопада 2018 року Святошинським районним судом м.Києва за ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання на іспитовий строк 3 роки

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури в Київської області ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002324, яке внесене до ЄРДР 15 серпня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Судом підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.

За результатами підготовки до судового розгляду вирішені питання передбачені ч. 2 ст. 315 КПК України, а саме: визначено дату та місце проведення судового розгляду, який вирішено проводити у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого.

Будь-яких клопотань щодо здійснення судового виклику певних осіб для допиту, витребування певних речей чи документів, здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні учасниками кримінального провадження не заявлялось.

Отже, суд вважає, що наявні умови для призначення судового розгляду у кримінальному провадженні № 0002324, яке внесене до ЄРДР 15 серпня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд зазначає, що прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, у якому просив обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, із визначенням застави у розмірі 52 000 грн.

Мотивував своє клопотання тим, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_6 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, адже він раніше судимий, переховувався від суду, у зв`язку із чим оголошувався в розшук.

Наразі, наявні ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду; вчинення інших кримінальних правопорушень, які установлені, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , неодноразово не з`являвся у судові засідання, немає постійного місця проживання та оголошувався у розшук та те, що він будучи судимим обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень.

Вважав, що запобігти установленим ризикам можливо лише за допомогою тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать досягнення мети, визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти клопотання прокурора ОСОБА_5 .

Суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, немає постійного місця проживання, згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2020 року, у зв`язку із ухиленням від суду.

Суд зазначає, що санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Отже, згідно із п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 , відсутність у нього стримуючих факторів від втечі такі, як робота, місце навчання, сім`я, а також факт того, що він ухилявся від суду із 2020 по 2022 рік, доводить, що існує висока ймовірність втечі обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В свою чергу, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні нових злочинів, доведено, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суду доведено, що іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 досягти мети передбаченої у ч. 1 ст. 177 КПК України, не буде можливим, оскільки ризик втечі є високим, а саме він тривалий час переховувався від суду із 2020 року до 2022 року, інші запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не зможуть його попередити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні.

Слідча суддя вважає, що з огляду на високий ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, наявність факту ухилення від суду, зважаючи на те, що згідно із ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином, суд вважає, що йому необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у максимальному розмірі, визначеному п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України - п`ятдесят прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 20 х 2 600 = 52 000 грн.

Слідча суддя зазначає, що такий розмір застави гарантуватиме виконання ним покладених на нього КПК України обов`язків та не буде завідомо непомірним.

Слідча суддя вважає за доцільне, в разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: з`являтись до суду за першою вимогою; не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 199, 314-316, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

призначити судовий розгляд у об`єднаному кримінальному провадженні № 0002324 від 15 серпня 2019 року та № 0002467 від 29 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Ореста ШЛАПАЦЬКОГО у об`єднаному кримінальному провадженні № 0002324 від 15 серпня 2019 року та № 0002467 від 29 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України на шістдесят днів - по 10 листопада 2022 включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання - з 13 години 45 хвилин 12 вересня 2022 року.

Визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 52000 грн.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі звільнити ОСОБА_2 з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

1) з`являтись до суду за першою вимогою;

2) не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

В частині продовження строку дії тримання під вартою ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, прокурором, обвинуваченим, захисником, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити сторонам.

Повний текст ухвали проголошений о 12.55 год. 16 вересня 2022 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1