Провадження №1-кп/761/203/2022
В И Р О К
іменем України

23 серпня 2022 року м.Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000128 від 11 лютого 2016 року,

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого,має двох неповнолітніх дітей -2005, 2015 років народження, адвоката, працюючого юрисконсультом ТОВ «ЮК «Студія права», зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року),

за участю :

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року), а саме у службовому підробленні,тобто складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих документів, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин :

Відповідно до наказу ГУ МВС України в м. Києві № 275 дек від 21 липня 2007 року, ОСОБА_12 призначений на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві та згідно зі ст. 1 Закону України «Про міліцію» являвся працівником державного озброєного органу виконавчої влади, який покликаний, поряд з іншим, захищати інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

У відповідності до ст.114 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції КПК України 1960 року): «При провадженні досудового слідства всі рішення про спрямування слідства і про провадження слідчих дій слідчий приймає самостійно, за винятком випадків, коли Законом передбачено одержання згоди від суду (судді) або прокурора, і несе повну відповідальність за їх законне і своєчасне проведення. Слідчий по розслідуваних ним справах вправі давати органам дізнання доручення і вказівки про провадження розшукних та слідчих дій і вимагати від органів дізнання допомоги при провадженні окремих слідчих дій. Такі доручення і вказівки слідчого є для органів дізнання обов`язковими. Постанови слідчого, винесені відповідно до закону в кримінальній справі, яка перебуває в його провадженні, є обов`язковими для виконання всіма підприємствами, установами і організаціями, посадовими особами і громадянами».

Таким чином, ОСОБА_12 , як слідчий, здійснював функції представника влади, які полягали у пред`явленні вимог, прийняті рішень чи застосування примусових заходів, обов`язкових для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року ОСОБА_12 як слідчий, був працівником правоохоронного органу.

Відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України (2001 року), службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.

Тому, відповідно вказаної статті, ОСОБА_12 являвся службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади.

Також, ОСОБА_12 , будучи службовою особою та працюючи на вищевказаній посаді, був зобов`язаний дотримуватись вимог ст. 140 Кримінально - процесуального кодексу України (в редакції КПК України 1960 року) : «При пред`явленні обвинувачення особі присутність захисника є обов`язковою, крім випадків, коли він відмовляється від нього і його відмова прийнята. Слідчий, упевнившись в особі обвинуваченого, оголошує йому постанову про притягнення як обвинуваченого, роз`яснює суть пред`явленого обвинувачення та вручає копію постанови про притягнення як обвинуваченого. Про пред`явлення обвинувачення, роз`яснення його суті і вручення копії постанови слідчий складає протокол із зазначенням години і дати пред`явлення обвинувачення, який підписується обвинуваченим, слідчим та захисником. У разі відмови обвинуваченого поставити підпис у протоколі слідчий робить на ньому відмітку про відмову від підпису і зазначає мотиви відмови, про що сповіщає прокурора».

Згідно із ст. 143 КПК України (в редакції КПК України 1960 року) слідчий зобов`язаний допитати обвинуваченого негайно після його явки або приводу і в усякому разі не пізніше доби після пред`явлення йому обвинувачення. Допит обвинуваченого, крім виняткових випадків, повинен проводитися удень. При допиті обвинуваченого за його бажанням може бути присутнім захисник, а у випадках, передбачених частиною першою статті 45 цього Кодексу, присутність захисника є обов`язковою. Обвинувачений допитується в місці провадження досудового слідства, а в разі необхідності - і в місці його перебування.

Статтею 43 КПК України (в редакціїї КПК України 1960 року), передбачено, що обвинувачений має право: знати, в чому його обвинувачують; давати показання з пред`явленого йому обвинувачення або відмовитися давати показання і відповідати на запитання: мати з захисником побачення з ним до першого допиту; подавати докази: заявляти клопотання ; ознайомлюватися після закінчення досудового слідства або дізнання з усіма матеріалами справи; брати участь у судовому розгляді в суді першої інстанції; заявляти відводи; подавати скарги на дії і рішення особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді та суду, а за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки.

Відповідно до вимог ст. 7-1 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), до направлення кримінальної справи до суду особі повинно бути роз`яснено сутність обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття справи з цієї підстави. Направлення кримінальної справи до суду з підстав, зазначених у цій статті, не допускається, якщо обвинувачений, підсудний проти цього заперечує. В цьому разі провадження у справі продовжується в звичайному порядку. Прокурор або слідчий в разі винесення постанови про направлення справи до суду у випадках, передбачених у частині першій статті 7-1 цього Кодексу, повинні ознайомити обвинуваченого, його захисника, потерпілого або його представника з названою постановою, а в разі їх вимоги - з усіма матеріалами справи та роз`яснити їх права, передбачені цим Кодексом.

Статтею 32 КПК України (в редакції КПК України 1960 року) роз`яснено значення терміну «Протокол» - документ про проведення слідчих і судових дій, про їх зміст і наслідки.

Згідно ст. 85 КПК України (в редакціїї КПК України1960 року), в протоколі про кожну слідчу дію повинні бути зазначені: місце і дата його складання; посади і прізвища осіб, що проводять дію; прізвища осіб, які брали участь у проведенні слідчої дії адреси цих осіб; роз`яснення їх прав і обов`язків; зміст проведеної слідчої дії, час її початку і закінчення; всі істотні для справи обставини, виявлені при виконанні даної слідчої дії. Протокол підписують особа, яка провадила слідчу дію, допитана особа, а також перекладач, поняті, якщо вони були присутні, та інші особи, які були присутні або брали участь у проведенні цієї дії. Якщо хто-небудь з цих осіб через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то для підписання протоколу запрошується стороння особа.

Відповідно до ст. 212 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), досудове слідство закінчується складанням обвинувального висновку або постанови про закриття справи чи постанови про направлення справи до суду для вирішення питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Всупереч вказаним вимогам законодавства ОСОБА_12 , працюючи на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві, вчинив службове підроблення за попередньою змовою групою осіб під час провадження досудового слідства у кримінальній справі № 06-7160 за наступних обставин.

Так, Печерським РУ ГУМВС України в м. Києві щодо ОСОБА_13 31 липня 2006 року була порушена кримінальна справа № 06-7160 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої загинула ОСОБА_14 та спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_15 , за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цього ж дня провадження досудового слідства у даній кримінальній справі доручено старшому слідчому в особливо важливих справах відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві ОСОБА_16 .

У наступному кримінальна справа №06-7160 щодо ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, на підставі п. 1 ст. 213, п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), ОСОБА_17 28 липня 2008 року закрита, запобіжний захід відносно ОСОБА_13 скасований та продовжено розслідування у кримінальній справі № 06-7160 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої загинула ОСОБА_14 .

Заступником міністра МВС України - начальником ГСУ МВС України ОСОБА_18 23 квітня 2009 року винесена постанова про відновлення слідства в закритій кримінальній справі № 06-7160 щодо ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 286 КК України та надано письмову вказівку № 13/8-6125 від 23 квітня 2009 року в даній кримінальній справі пред`явити ОСОБА_13 обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України.

За результатами розслідування кримінальної справи № 06-7160 ОСОБА_17 , 22 червня 2009 року прийнято рішення про її закриття на підставі п. 1 ст. 213, п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_13 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У подальшому, ОСОБА_17 22 липня 2009 року у кримінальній справі № 06-7160 винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України, за фактом завідомого залишення без допомоги ОСОБА_15 , яка перебувала в небезпечному для життя стані.

Так, ОСОБА_12 , будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, 22 липня 2009 року у кримінальній справі № 06-7160 виніс постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України, за фактом завідомого залишення без допомоги ОСОБА_15 , яка перебувала в небезпечному для життя стані, та того ж дня виніс постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України.

В кінці липня 2009 року, у невстановлений точний час, ОСОБА_12 , перебуваючи біля приміщення Бюро технічної інвентаризації міста Києва, по вул. Трьохсвятительська, 4-В, в м. Києві, попередньо домовившись, зустрівся з матір`ю ОСОБА_13 - ОСОБА_19 , яка під час розмови повідомила ОСОБА_16 , що її син з 19 липня 2009 року по 02 серпня 2009 року перебуває на відпочинку за межами державного кордону України.

Після цього, у ОСОБА_20 , який достовірно знав, що ОСОБА_13 перебуває за межами України, а 29 липня 2009 року спливає трирічний строк притягнення останнього до кримінальної відповідальності, проте ним, як слідчим, не прийнято законне рішення у справі згідно з вимогами ст. 212 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), виник злочинний умисел, спрямований на складання завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою групою осіб.

Статтею 83 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), передбачено, що документами є предмети, на яких за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо зафіксована певна інформація. До документів можуть належати носії інформації, які містять відомості про обставини, встановлені в ході кримінального судочинства органом дізнання, слідчим, прокурором чи судом у порядку, встановленому вказаним кодексом.

Відповідно до ст. 82 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), протоколи слідчих і судових дій, складені і оформлені в порядку, передбаченому вказаним кодексом, носії інформації, на яких з допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії, є джерелом доказів, оскільки в них підтверджується обставини і факти, що мають значення для вирішення справи.

Таким чином, протокол слідчої дії - протокол допиту обвинуваченого, та документи у формі постанов про притягнення як обвинуваченого, постанови про порушення клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності є документами, які складені, видані, засвідчені з дотриманням визначених вище переліченим законодавством норм уповноваженою особою, якій законодавством надано право у зв`язку з її професійною чи службовою діяльністю складати, видавати, засвідчувати певні види документів, що підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти і які містять передбачені законодавством реквізити та відомості, тобто є офіційними документами.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_12 , будучи службовою особою, представником влади та працівником правоохоронного органу, вступив у злочинну змову з невстановленою особою, у невстановлений час, якій повідомив про свої наміри та попросив останню сприяти йому своїми діями.

Після цього, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, з умислом на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, створюючи видимість дотримання вимог КПК України (в редакції КПК України 1960 року) при провадженні досудового слідства у кримінальній справі № 06-7160, використовуючи свою владу всупереч інтересам служби, наприкінці липня 2009 року, у невстановлений точний час та місці, достовірно знаючи про перебування ОСОБА_13 за межами України, надав невстановленій особі постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України від 22 липня 2009 року, яка являється офіційним документом, так як складена і оформлена в порядку, передбаченому КПК України (в редакціїї КПК України 1960 року), є носієм інформації, на якій зафіксована процесуальна дія та є джерелом доказу, оскільки в ній підтверджується обставини і факти, що мають значення для вирішення кримінальної справи, у якій невстановлена особа, на прохання ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою із ним, виконала підпис в графах «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено» та «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» від імені ОСОБА_13 , а ОСОБА_12 , у свою чергу, засвідчив вказаний офіційний документ своїм підписом.

Згідно висновку додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 3852/3853/16-32 від 30 березня 2016 року підпис від імені ОСОБА_13 в графі «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено», у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року , виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_13 .

Підпис від імені ОСОБА_13 в графі «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_13 .

Таким чином, ОСОБА_12 діючи спільно та узгоджено із невстановленою особою, наприкінці липня 2009 року, у невстановлений точний час та місці, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, а саме: до постанови про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України від 22 липня 2009 року."

Крім цього, ОСОБА_12 наприкінці липня 2009 року, у невстановлений точний час та місці, з метою створення уявності дотримання вимог ст. 7-1 КПК України (в редакції КПК України1960 року), достовірно знаючи про перебування ОСОБА_13 за межами України, діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, з умислом на складання завідомо неправдивого документа - заяви від імені ОСОБА_21 , попросив невстановлену особу надрукувати вказану заяву від імені ОСОБА_13 про те, що останній нібито не заперечує проти направлення до суду, в порядку ст.ст. 11-1, 130 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), кримінальної справи за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 135 КК України для закриття у зв`язку із закінченням строків давності, що не відповідало дійсності, та підписати її від імені ОСОБА_13 . Діючи спільно та узгоджено із ОСОБА_17 , за попередньою змовою із ним, невстановлена особа надрукувала вищевказану заяву та підписала її від імені ОСОБА_13 , після чого надала ОСОБА_16 .

Згідно висновку додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 3852/3853/16-32 від 30 березня 2016 року підпис від імені ОСОБА_13 в графі « ОСОБА_22 » в заяві надрукованою російською мовою з наступним змістом: «О закрытии уголовного дела № 06-7160 по обвинению меня в совершении преступления предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую», виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_13 .

Таким чином, ОСОБА_12 разом із невстановленою особою, наприкінці липня 2009 року, у невстановлений точний час та місці, склав завідомо неправдивий документ, а саме: заяву від імені ОСОБА_13 про те, що останній нібито не заперечує проти направлення кримінальної справи за його обвинуваченням до суду для закриття у зв`язку із закінченням строків давності.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 , будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, наприкінці липня 2009 року, точний час не встановлено, перебуваючи в приміщенні ГУ МВС України в м. Києві, розташованому за адресою : м. Київ, вул. Володимирській 15, в своєму службовому кабінеті № 522, діючи умисно, з метою створення видимості дотримання вимог КПК України (в редакції КПК України 1960 року) при провадженні досудового слідства у кримінальній справі № 06-7160, склав завідомо неправдивий документ - протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_13 за його відсутності у вказаному місці та час, який є офіційним документом, так як відповідно до ст. 82 КПК України (в редакції КПК України 1960 року) даний протокол, складений і оформлений в порядку, передбаченому вказаним кодексом, є носієм інформації, на якому зафіксована процесуальна дія та є джерелом доказу, оскільки в ньому підтверджується обставини і факти, що мають значення для кримінальної справи.

При цьому, у протоколі допиту обвинуваченого ОСОБА_13 , який є офіційним документом, ОСОБА_12 , достовірно знаючи про перебування ОСОБА_13 за межами України, власноручно зазначив завідомо неправдиві відомості про те, що він, нібито 22 липня 2009 року, в приміщенні слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Володимирська ,15, в кабінеті № 522, в період часу з 14 годин 06 хвилин до 14 годин 15 хвилин, допитав як обвинуваченого ОСОБА_13 , усвідомлюючи відсутність останнього, та власноручно зробив рукописний текст до протоколу допиту «Обвинувачений від проведення допиту та підпису протоколу допиту відмовився слідчий ОСОБА_12 » що не відповідало дійсності, після чого вказаний офіційний документ засвідчив своїм підписом.

Згідно висновку додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 3852/3853/16-32 від 30 березня 2016 року рукописний запис «Обвинувачений від проведення допиту та підпису протоколу допиту відмовився слідчий ОСОБА_12 » у протоколі допиту обвинуваченого від 22 липня 2009 року , виконаний ОСОБА_17 .

Таким чином, ОСОБА_12 , у невстановлений точний час та місці, нібито 22 липня 2009 року, в приміщенні слідчого управління ТУ МВС України в м. Києві, за адресою:м.Київ, вул. Володимирська ,15, в кабінеті № 522, в період часу з 14 годин 06 хвилин до 14 годин 15 хвилин, склав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_13 від 22 липня 2009 року.

Надалі, ОСОБА_12 , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на складання завідомо неправдивого офіційного документа - постанови про порушення клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності відносно обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України, перебуваючи в приміщенні ТУ МВС України в м. Києві, розташованому у м. Києві, по вул. Володимирська, 15, в своєму службовому кабінеті № 522, 29 липня 2009 року , діючи умисно, всупереч інтересам служби, створив видимість належної роботи по провадженню досудового слідства у кримінальній справі № 06-7160, склав завідомо неправдивий документ - постанову про порушення клопотання про закриття кримінальної справи № 06-7160 відносно обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, яка є офіційним документом, так як складена і оформлена в порядку, передбаченому КПК України (в редакції КПК України 1960 року), є носієм інформації, на якій зафіксована процесуальна дія та є джерелом доказу, оскільки в ній підтверджується обставини і факти, що мають значення для вирішення кримінальної справи, зазначивши завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_13 нібито не заперечує проти закриття кримінальної справи відносно нього у зв`язку з закінченням строків давності, що не відповідало дійсності та засвідчив вказаний офіційний документ своїм підписом.

Таким чином, ОСОБА_12 29 липня 2009 року , перебуваючи в приміщенні ГУ МВС України в м. Києві, розташованому за адресою : м.Київ, вул. Володимирська, 15, в своєму службовому кабінеті № 522, склав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: постанову про порушення клопотання про закриття кримінальної справи № 06-7160 відносно обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на видачу завідомо неправдивих офіційних документів - постанови про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України від 22 липня 2009 року, заяви від імені ОСОБА_13 про те, що останній нібито не заперечує проти направлення до суду, в порядку ст.ст. 11-1, 130 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), кримінальної справи за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 135 КК України для закриття у зв`язку із закінченням строків давності, протоколу допиту обвинуваченого ОСОБА_13 від 22 липня 2009 року, постанови про порушення клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності відносно обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України, ОСОБА_12 , перебуваючи в приміщенні ГУ МВС України в м. Києві, розташованому по вул. Володимирська, 15,в м. Києві, в своєму службовому кабінеті № 522, 29 липня 2009 року, діючи умисно, всупереч інтересам служби, створив видимість належної роботи по провадженню досудового слідства у кримінальній справі № 06-7160, підшив до матеріалів вказаної кримінальної справи завідомо неправдиві офіційні документи - постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України від 22 липня 2009 року, заяву від імені ОСОБА_13 про те, що останній нібито не заперечує проти направлення до суду, в порядку ст.ст. 11-1, 130 КПК України (в редакції КПК України 1960 року), кримінальної справи за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 135 КК України для закриття у зв`язку із закінченням строків давності, протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_13 від 22 липня 2009 року, постанову про порушення клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності відносно обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 135 КК України та 29 липня 2009 року направив кримінальну справу №06-7160 до прокуратури міста Києва, розташованої за адресою: місто Київ, вул. Предславинська 45/9, для погодження та скерування до Печерського районного суду м. Києва, тобто видав завідомо неправдиві офіційні документи.

Такі дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року) як службове підроблення, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою групою осіб .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні . свою вину у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.28,ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року), не визнав , відмовився давати показання в судовому засіданні . Просить виправдати його,посилаючись на те,що він не вчиняв жодних протиправних дій , в порушення вимог ст.ст. 480, 481 КПК України його повідомлено про підозру не уповноваженою особою, оскільки на час повідомлення про підозру він був адвокатом, чим порушено його права на захист.

Статтею 2 КПК України передбачено,що завданнями кримінального провадження є захист особи ,суспільства та держави від кримінальних правопорушень,охорона прав,свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження,а також забезпечення швидкого,повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим,щоб кожний,хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини,жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений ,жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим ,якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стаття 22 КПК України передбачає,що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності,що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій,прав ,свобод і законних інтересів засобами,передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор,слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків ,коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення,а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи,яка його вчинила.

Крім того,саме на них законом покладається обов`язок всебічно,повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження,виявити як ті обставини,що викривають так і ті,що виправдовують підозрюваного,обвинуваченого,а також обставини,що пом`якшують чи обтяжують його покарання,надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню,зокрема :1)подія кримінального правопорушення (час,місце,спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ;2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,форма вини,мотив і мета вчинення кримінального правопорушення ;3)вид і розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням,а також розмір процесуальних витрат ;4)обставини ,які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ,характеризують особу обвинуваченого,обтяжують чи пом`якшують покарання,які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження ;5)обставини,що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання .

Статтею 92 КПК України передбачено,що обов`язок доказування обставин,передбачених ст.91 цього Кодексу,покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так ,на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року), сторона обвинувачення посилається на наступні докази , які безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні під час судового розгляду, а саме:

-дані, що містяться у Витягу з кримінального провадження №0000128 від 11 лютого 2016 року , згідно якого вбачається,що до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України,у якому повідомлено про підозру ОСОБА_5 ,з фабулою : у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке 11 лютого 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128, встановлено, що ОСОБА_5 21 липня 2007 року призначений на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві, являвся службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, 22 липня 2009 року у кримінальній справі №06-7160 вчинив службове підроблення за попередньою змовою групою осіб ;

-дані, що містяться в постанові про порушення кримінальної справи від 22 лютого 2010 року, винесеної першим заступником прокурора м.Києва ОСОБА_23 , який розглянувши постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2009 року у кримінальній справі №06-7160 за обвинуваченням ОСОБА_13 за ч.1 ст. 135 КК України та матеріали проведеної прокуратурою перевірки, порушив кримінальну справу за фактом службового підроблення службовими особами ГУ МВС України в м.Києві матеріалів кримінальної справи №06-7160 за ч.1 ст. 366 КК України , кримінальній справі присвоєно номер №50-5743;

-дані,що містяться в постанові про прийняття кримінальної справи до свого провадження від 26 лютого 2010 року, винесену старшим слідчим слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_24 , який прийняв справу №50-5743 до свого провадження ;

-дані, що містяться в постанові про порушення кримінальної справи щодо особи, прийняття її до свого провадження та об`єднання кримінальних справ в одному провадженні від 29 червня 2010 року, згідно якої старшим слідчим слідчого відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_24 порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст. 364, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України, яку об`єднано в одне провадження із кримінальною справою №50-5743 ;

-дані, що містяться в постанові про порушення кримінальної справи та виділення її в окреме провадження від 27 серпня 2010 року, винесеної старшим слідчим слідчого відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_24 ,який розглянувши матеріали кримінальної справи №50-5743, порушив кримінальну справу за фактом внесення невстановленою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей за попередньою змовою групою осіб , за ч.2 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України, виділив з матеріалів кримінальної справи №50-5743, порушеної щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст. 364, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України, в окреме провадження кримінальну справу за фактом внесення невстановленою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей за попередньою змовою групою осіб за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України під реєстраційним номером №50-5879 ;

-дані, що містяться в постанові про виділення матеріалів з кримінального провадження від 30 січня 2010 року, винесеної старшим прокурором відділу 04/2/2 прокуратури м. Києва ОСОБА_25 , який розглянувши матеріали кримінальної справи №06-7160, виділив з матеріалів кримінальної справи №06-7160 в оригіналах постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 22 липня 2009 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України, заяву ОСОБА_13 про згоду на закриття кримінальної справи №06-7160 порушеної відносно нього за ч.1 ст. 135 КК України у зв`язку з закінченням строків ;

-дані, що містяться в постанові про порушення кримінальної справи відносно особи від 22 липня 2009 року,згідно якої вбачається, що старший слідчий з ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 , розглянувши матеріали кримінальної справи №06-7160, порушив відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України ;

-дані, що містяться в постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року, винесеної старшим слідчим в ОВС СУ ГУМВС в м.Києві ОСОБА_5 у кримінальній справі №06-7160, згідно якої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто як обвинуваченого та пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України ;

-дані, що містяться в протоколі допиту обвинуваченого ОСОБА_13 від 22 липня 2009 року, складеного старшим слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 ;

-дані, що містяться з заяві від імені ОСОБА_13 , без дати її складання, на ім`я слідчого слідчого управління ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_5 , яка надрукована російською мовою з наступним змістом : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую», підпис « ОСОБА_22 » ;

-дані, що містяться у Висновку за результатами службового розслідування за фактами порушення кримінально-процесуального законодавства при розслідуванні кримінальної справи №06-7160 за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України ,затвердженого заступником начальника ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_26 , згідно якого пропонувалось вирішити питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_5 та керівництва відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУМВС України в м. Києві після завершення розслідування слідчим відділом прокуратури м. Києва кримінальної справи №50-5743 ;

-дані, що містяться у листі Державної прикордонної служби України ( Окремий відділ обробки даних центральної підсистеми інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Гарт») на адресу ст.слідчого СВ прокуратури м.Києва ОСОБА_24 від 14 квітня 2010 року за №0.253-3781/0/15-10 , згідно якого вбачається, що ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19 липня 2009 року, о 13 годин 33 хв. у місті пропуску Бориспіль виїхав за межі України рейсом 7743 Київ-Спліт, 02 серпня 2009 року , о 13 годині 02 хв. ОСОБА_27 у пункті пропуску Бориспіль переткнув державний кордон України шляхом в`їзду на територію України рейсом 7744 Спліт-Київ ;

-дані, що містяться в Довідці від 11 березня 2010 року командира роти охорони адмінбудинків центру обслуговування підрозділів ГУ МВС , підпорядкованого ГУМВС України в м.Києві , ОСОБА_28 «Про надання інформації щодо входу, виходу відвідувачів до ІНФОРМАЦІЯ_3 » , згідно якої громадянин ОСОБА_13 згідно одноразових перепусток та книги реєстрації відвідувачів у липні 2009 року на територію Головного управління не проходив ;

-дані, що містяться у листі начальника Управління ресурсного забезпечення ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_29 від 23 квітня 2010 року №21/426вх.,з додатком, з якого вбачається,що згідно інформації (роздруківки) електронної бази даних за липень та листопад 2009 року , щодо працівників відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в м. Києві, щодо відвідування адмінбудівлі ГУМВС України в м.Києві протягом липня та листопада 2009 року, відповідно одноразових перепусток та книги реєстрації відвідувачів громадянин ОСОБА_13 на територію Головного управління не проходив ;

-дані, що містяться в постанові про проведення виїмки від 17 березня 2010 року, винесеної старшим слідчим прокуратури м.Києва ОСОБА_24 у кримінальній справі №50-5743, протоколі виїмки та огляду від 19 березня 2010 року, згідно яких вбачається ,що в ході проведення виїмки в приміщенні ГУ МВС України в м. Києві за адресою : м. Київ, вул. Володимирська, 15, вилучені матеріали кримінальної справи №06-7160, серед яких : постанова про закриття кримінальної справи відносно особи від 28 липня 2008 року, винесена старшим слідчим в ОВС ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_5 ,якою кримінальна справа №06-7160 по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України закрита на підставі п.2 ст. 6 КПК України ( в редакції КПК України 1960 року) ; постанова заступника Міністра- начальника ГСУ МВС України ОСОБА_18 про відновлення слідства в закритій кримінальній справі від 23 квітня 2009 року, якою відновлено слідство в закритій кримінальній справі №06-7160 ; письмові вказівки начальника ГСУ МВС України ОСОБА_18 в кримінальній справі №06-7160 згідно ст. 114-1 КПК України ( в редакції КПК України 1960 року) за №13/8-6125 від 23 квітня 2009 року ; постанова про закриття кримінальної справи від 22 липня 2009 року, винесена старшим слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 , якою кримінальна справа №06-7160 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої загинула ОСОБА_14 та спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_15 , за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, закрита на підставі п.2 ст. 6 КПК України (в редакції КПК 1960 року) за відсутністю складу злочину ; протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_13 від 22 липня 2009 року , складений старшим слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_5 ; постанова про порушення клопотання про закриття кримінальної справи в зв`язку з закінченням строків давності від 29 липня 2009 року, винесена старшим слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_5 , згідно якої слідчим ОСОБА_5 порушено клопотання перед Печерським районним судом м. Києва про закриття кримінальної справи №06-7160 по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України на підставі ст. 11-1 КПК України (в редакції КПК 1960 року) в зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, які оглянуті згідно протоколу огляду від 11 серпня 2010 року;

-дані, що містяться в протоколі судового засідання Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2009 року ;

-дані, що містяться в постанові про визнання речовими доказами і приєднання їх до справи від 11 серпня 2010 року, згідно якої вбачається, що до матеріалів кримінальної справи №50-5743 в якості речових доказів приєднано постанову про притягнення як обвинуваченого у кримінальній справі №06-7160 від 22 липня 2009 року , заяву на аркуші формату А-4 , на якому міститься друкований текст на російській мові наступного змісту : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую», підпис « ОСОБА_22 », протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_13 від 22 липня 2009 року ; постанову про порушення клопотання про закриття кримінальної справи в зв`язку з закінченням строків давності від 29 липня 2009 року у кримінальній справі №06-7160 ;

-дані , що містяться в протоколі огляду від 19 березня 2010 року, згідно якого вбачається, що слідчим було оглянуто матеріали кримінальної справи №06-7160 за ч.1 ст. 135 КК України ;

-дані, що містяться у постанові про проведення виїмки від 11 березня 2010 року , двох протоколах виїмки та огляду від 11 березня 2010 року, згідно яких вбачається, що в ході виїмки в приміщенні ГУ МВС України в м.Києві, за адресою : м. Київ, вул. Володимирська,15, каб.№522, виявлено та вилучено ноутбук, системний блок, багатофункціональний пристрій марки «Самсунг», які знаходилися на робочому столі ОСОБА_5 , документи, що містять вільні зразки підписів ОСОБА_5 , посадові обов`язкі ОСОБА_5 , а також особову справу старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 ;

-дані, що містяться у Висновку експерта №108/1 від 23 квітня 2010 року, згідно якого підпис в графі «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року від імені ОСОБА_13 виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою.

Вирішити питання чи виконаний підпис у графі «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено » у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року від імені ОСОБА_13 , ОСОБА_5 чи іншою особою, не уявляється можливим .

Підпис в графі «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі » у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року від імені ОСОБА_13 виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою.

Вирішити питання чи виконаний підпис у графі «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року від імені ОСОБА_13 , ОСОБА_5 чи іншою особою, не уявляється можливим .

Підписи в графах «старший слідчий в ОВС СУ ГУМВС України в м.Києві майор міліції ОСОБА_5 » виконані ОСОБА_5 .

Підпис в графі « ОСОБА_22 » в заяві надрукованій російською мовою з наступним змістом : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую» виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою.

Вирішити питання чи виконаний підпис в графі « ОСОБА_22 » в заяві надрукованій російською мовою з наступним змістом : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую» ОСОБА_5 чи іншою особою ,не уявляється можливим.

Підписи в графі «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року від імені ОСОБА_13 та в графі «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року від імені ОСОБА_13 , виконані однією особою.

Вирішити питання чи виконані підписи в графах «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року від імені ОСОБА_13 , «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року від імені ОСОБА_13 та в графі « ОСОБА_22 » в заяві надрукованій російською мовою з наступним змістом : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую» однією або різними особами, не уявляється можливим ;

-дані, що містяться у Висновку експерта №26/2 від 09 квітня 2010 року, згідно якого в ході проведення експертного дослідження на НТМД фірми «Western Digital» s/n WXE708EZ, ноутбуку чорного кольору фірми «MSI» модель «MSNO11» s/n U100 421UAK та НТМД фірми «Samsung» s/n SO9OJ1OA119066 ,системного блоку чорного кольору з номером D0868, інформації щодо інформаційного наповнення накопичувача на твердому магнітному носієві , представленого на дослідження системного блоку та ноутбуку, файлів, записаних на накопичувачах на твердих магнітних носіях (системного блоку та ноутбуку), файл постанови про притягнення як обвинуваченого в кримінальній справі №06-7160 від 22 липня 2009 року ОСОБА_13 , протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_13 від 22 липня 2009 року, заява російською мовою від імені ОСОБА_13 не знайдено;

-дані, що містяться у Висновку експертів за результатами проведенні судово-почеркознавчої експертизи №3852/3853/16-32 від 30 березня 2016 року , згідно якого підпис від імені ОСОБА_13 в графі «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено», в графі «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року ; в графі « ОСОБА_22 ___» у заяві надрукованою російською мовою з наступним змістом : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного ч.1 ст. 135 УК Украины не протестую» та від імені ОСОБА_5 зліва від рукописного запису « ОСОБА_5 » у протоколі допиту обвинуваченого від 22 липня 2009 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів.

Підпис від імені ОСОБА_13 в графі «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено», у графі «постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено», у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року, виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_13 .

Встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_13 в графі «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено», у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року ОСОБА_5 не виявилось можливим .

Підпис від імені ОСОБА_13 в графі «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року , виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою, с наслідуванням підпису ОСОБА_13 .

Встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_13 в графі « Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року ОСОБА_5 не виявилось можливим.

Встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_13 в графі « ОСОБА_22 ___» у заяві надрукованою російською мовою з наступним змістом : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую» ОСОБА_5 , не виявилось можливим .

Підпис від імені ОСОБА_13 в графі «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено» та в графі «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року - виконані однією особою .

Підписи від імені ОСОБА_13 в графі «Постанову оголошено і суть пред`явленого обвинувачення роз`яснено», в графі «Вищевказані права мені роз`яснені і зрозумілі» у постанові про притягнення як обвинуваченого від 22 липня 2009 року ; в графі « ОСОБА_22 ___» у заяві надрукованою російською мовою з наступним змістом : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую» виконані не тією особою,що виконала підпис від імені ОСОБА_13 в графі « ОСОБА_22 ___» у заяві надрукованою російською мовою з наступним змістом : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую».

Рукописний запис «Обвинувачений від проведення допиту та підпису протоколу допиту відмовився слідчий ОСОБА_5 » у протоколі допиту обвинуваченого від 22 липня 2009 року, виконаний ОСОБА_5 .

Підпис від імені ОСОБА_5 зліва від рукописного запису « ОСОБА_5 » у протоколі допиту обвинуваченого від 22 липня 2009 року виконаний ОСОБА_5 .

Встановити, чи виконаний рукописний запис «Обвинувачений від проведення допиту та підпису протоколу допиту відмовився слідчий ОСОБА_5 » у протоколі допиту обвинуваченого від 22 липня 2009 року тією особою, що виконала підпис від імені ОСОБА_5 зліва від рукописного запису « ОСОБА_5 » у протоколі допиту обвинуваченого від 22 липня 2009 року , не виявилось можливим ;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що з початку липня 2009 року по серпень 2009 року він перебував на відпочинку за межами України та не підписував жодних документів, заяв,протоколів слідчих дій за його участю, в тому числі щодо закриття відносно нього кримінальної справи, у кримінальній справі щодо нього за ч.1 ст. 135 КК України, досудове слідство у якому здійснювалось слідчим ОСОБА_5 . З ОСОБА_5 він в липні 2009 року не зустрічався;

-показаннями свідка ОСОБА_30 , яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_13 є її сином. В липні 2009 року їй подзвонив слідчий ОСОБА_5 та запитав її де знаходиться син, та що якісь зміни у кримінальній справі сина, попросив зустрітися з нею. Під час зустрічі, вона повідомила ОСОБА_5 про те, що син знаходиться поза межами України, в Хорватії. В грудні 2009 року їй стало відомо, що ніби то син в липні 2009 року підписав заяву про те, що не заперечує проти закриття відносно нього кримінальної справи за ч.1 ст. 135 КК України , але він такої заяви написати слідчому не міг, оскільки в цей час перебував за межами України ;

-дані, що містяться в постанові про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 06 квітня 2016 року , винесеної прокурором відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_6 , згідно якої матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000128 від 11 лютого 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України та №000309 від 24 березня 2016 року , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, об`єднані в одне провадження , яке зареєстровано під номером №0000128;

-дані, що містяться в постанові про закриття кримінального провадження від 06 квітня 2016 року, винесеної слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м.Києва ОСОБА_31 , згідно якої вбачається, що кримінальне провадження, відомості про яке 11 лютого 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 в частині закрито, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України ;

-дані, що містяться в наказі ГУ МВС України в м. Києві № 275 дек від 21 липня 2007 року,згідно якого вбачається, що ОСОБА_12 призначений на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві ;

-дані, що містяться в повідомленні про підозру від 05 квітня 2016 року, згідно якої вбачається, що слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва молодшим радником юстиції ОСОБА_31 , за погодженням з прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №000309 від 24 березня 2016 року ОСОБА_5 05 квітня 2016 року повідомлено про підозру у службовому підробленні, тобто складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих документів, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей , за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України ( в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року).

Крім того, в судовому засіданні судом було безпосередньо досліджені докази,надані стороною захисту, а саме : адвокатський запит від 15 березня 2019 року №32/01 до Ради адвокатів Київської області ;

- лист Ради адвокатів Київської області № 198.0.2.19 від 20 березня 2019 року за підписом Голови Ради адвокатів Київської області ОСОБА_32 на адвокатський запит 15 березня 2019 року №32/01, згідно якого вбачається, що відповідно до ст.17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність », Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання , обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України,адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до ЄРАУ здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. ОСОБА_5 є адвокатом, набув статусу адвоката та отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Ради адвокатів Київської області №17 від 08 жовтня 2014 року. Вказана інформація була внесена до Єдиного реєстру адвокатів України на підставі заяви адвоката ОСОБА_5 від 26 січня 2015 року. Заяв про зупинення чи припинення права на заняття адвокатською діяльністю на адресу Ради адвокатів Київської області від адвоката не надходило. Станом на 05 квітня 2014 року ОСОБА_5 мав статус адвоката ;

- адвокатський запит від 15 березня 2019 року №31/01 до Національної асоціації адвокатів України;

- лист Національної асоціації адвокатів України № 450/0/2-19 від 22 березня 2019 року за підписом керівника секретаріату Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України ОСОБА_33 на адвокатський запит від 15 березня 2019 року №31/01, згідно якого вбачається, що станом на 18 березня 2019 року відомості стосовно адвоката ОСОБА_5 в Єдиному реєстрі адвокатів України наявні і стали активними та відкритими на офіційному веб-сайті НААУ з 28 жовтня 2015 року. Станом на 05 квітня 2016 року відомості стосовно ОСОБА_5 були наявні в ЄРАУ і видимі на офіційному веб-сайті НААУ. Додатком до вказаного листа долучено Витяг з ЄРАУ;

-Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, згідно якого вбачається, що ОСОБА_5 є адвокатом, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5242/10, видане 08 жовтня 2014 року Радою адвокатів Київської області, рішення №17, обліковується у Раді адвокатів Київської області.

Згідно з доводами сторони захисту , під час повідомлення 05 квітня 2016 року про підозру в інкримінованому кримінальному правопорушенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України ( в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року) не було враховано, що ОСОБА_5 з 08 жовтня 2014 року є адвокатом , та було порушено вимоги п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України.
Тобто, з урахуванням вимог зазначеної норми, ОСОБА_5 повідомлено про підозру некомпетентними (неповноважними) суб`єктами процесуальної діяльності поза встановленим кримінальним процесуальним законом порядком та всупереч приписам цього закону, що завадило досягненню цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин як у сфері досудового розслідування, так і судового розгляду.
Вказані доводи сторони захисту суд вважає обґрунтованими, виходячи с наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена у законному порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.
Водночас ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину згідно з ч. 2 ст.62 Конституції України.
Вирішення питання про те, чи має місце підстава кримінальної відповідальності є правом і обов`язком виключно суду. Згідно з Основним Законом України лише суд повноважний покладати кримінальну відповідальність на кримінального правопорушника. Остання настає лише з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду, який розглядається у цьому аспекті як процесуальна правова підстава кримінальної відповідальності.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі за конституційним поданням МВС України щодо офіційного тлумачення положень ч. 3 ст.80 Конституції України сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати кримінальною відповідальністю.
За своїм змістом кримінально-правові відносини є окремим видом правовідносин, де з іншого боку виступає особа, яка притягується до відповідальності. Сторони кримінально-правових відносин мають взаємозалежні права і обов`язки, обов`язку особи піддатися державному примусу та осуду з боку держави при притягненні до кримінальної відповідальності і її праву вимагати такого притягнення відповідно до вимог закону, кореспондує право держави притягти до відповідальності і обов`язок уповноважених органів, суду здійснити притягнення до відповідальності з суворим дотриманням матеріального і процесуального закону.
Згідно концепції судової істини, впровадженої в чинному кримінальному процесуальному законі, доведення винуватості особи покладається на органи досудового розслідування та прокурора, твердження яких в обвинувальному акті чи повідомленні про підозру є суб`єктивним припущенням сторони обвинувачення про наявність підстави для кримінальної відповідальності особи.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 4 ст.22 КПК України передбачає, що повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із повноважним прокурором.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75, рішення від 27 лютого 1980 року, § 46).
Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором.
Відповідно до п. 15 ч. 1 ст.3 КПК України прокурором у кримінальному провадженні є особа,яка обіймає посаду, передбачену ст.15 Закону України «Про прокуратуру», та діє
у межах своїх повноважень.
Водночас у ст.276 КПК України зазначено, що особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
Визначення правової природи цих дій і встановлення кола суб`єктів, які уповноважені на їх вчинення, має важливе практичне значення для об`єктивації гарантій незалежності особи, щодо якої здійснюється особливий порядок повідомлення про підозру.
У постанові від 11 грудня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа №536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19) зробила висновок щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри спеціальним суб`єктам, та зауважила,що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру. Цей етап передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення; 2) об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст.277 КПК України, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі 278 КПК України. На цьому етапі також здійснюється повідомлення прав підозрюваному, де в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (ч. 3 ст. 276 КПК України ).
За приписами ст.480 КПК України адвокат належить до категорії осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.
Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у вищевказаному рішенні, виключно Генеральний прокурор, його заступник або керівник відповідної регіональної прокуратури перевіряють підстави для повідомлення адвокату про підозру, складають та підписують її текст, а також можуть повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру. Письмове повідомлення про підозру, яке передбачає погодження та подальше підписання такого процесуального документа, може здійснюватися лише Генеральним прокурором, його заступником або керівником відповідної регіональної прокуратури, це повноваження є винятковим і не може бути передоручене іншим особам. Однак вони можуть доручити вручення прийнятого (скла деного) та підписаного ними повідомлення про підозру суб`єкту, уповноваженому здійснювати процесуальні дії у конкретному кримінальному провадженні.
Зазначені гарантії здійснення адвокатом своїх повноважень кореспондуються з тими, що визначені п.13 ч.1 ст. 23 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» , де встановлено, що повідомлення про підозру адвоката у вчиненні кримінального правопорушення може бути здійснене виключно Генеральним прокурором, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.

Вищезазначені норми права є імперативними з абсолютно і недвозначно визначеними вимогами до службових осіб правозастосовних органів. Вони чітко і категорично регламентують поведінку учасників кримінальних процесуальних відносин і не підлягають розширеному тлумаченню щодо повноважень і компетенції осіб, які діють від імені держави під час притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності. Таке врегулювання не залишає особі, яка застосовує ці норми, можливостей для вільного розсуду, а їх неправильне застосування призводить до того, що письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення спеціальному суб`єкту здійснюється всупереч вимогам КПК України неповноважною особою, тобто до порушення встановленого законом порядку.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст.3 КПК України притягненням до кримінальної відповідальності є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, де здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, без чого за вимогами процесуального закону відносно особи не може бути складено обвинувальний акт в кримінальному провадженні.
В подальшому згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених ст.ст.3,22,36,276-278,480,481 КПК України дає підстави до висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.
Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.
Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.
Повноваження на здійснення повідомлення про підозру спеціальних суб`єктів, визначених у ст.480 КПК України, щодо складання та підписання підозри в інкримінованому особі кримінальному правопорушенні належать лише прокурорам, названим у ст. 481 цього Кодексу.
З повідомлення про підозру від 05 квітня 2016 року вбачається, що повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000309 від 24 березня 2016 року , яке 06 квітня 2016 року постановою прокурора об`єднано з кримінальним провадженням №0000128 від 11 лютого 2016 року під єдиним реєстраційним номером №0000128, ОСОБА_5 , який згідно з Витягом з Єдиного реєстру адвокатів України з 08 жовтня 2014 року є адвокатом (свідоцтво №5242/10, видане Радою адвокатів Київської області 08 жовтня 2014 року,рішення №17), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року) , здійснено слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва молодшим радником юстиції ОСОБА_31 , яке погоджено 05 квітня 2016 року прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури міста Києва ОСОБА_6 .
Тобто, вказане повідомлення про підозру ОСОБА_5 здійснено слідчим прокуратури, а не прокурором, уповноваженим повідомляти про підозру адвокату за приписами ст. 481 КПК України.
Порушення порядку повідомлення про підозру ОСОБА_5 призвело до нівелювання завдань кримінального провадження, визначених у ст.2 КПК України, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.
Правовим наслідком повідомлення про підозру ОСОБА_5 не уповноваженою
на те особою, є не притягнення його до кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом. Тобто ОСОБА_5 не було притягнуто до кримінальної відповідальності та він не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні через нездійснення (нереалізації) органом досудового розслідування в кримінальному провадженні етапу (стадії) притягнення до кримінальної відповідальності.
Тому, за відсутності належного повідомлення ОСОБА_5 про підозру, безґрунтовним і позбавленим правових підстав є наступне складання й самого обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 .
Неналежне здійснення етапу повідомлення про підозру унеможливило правомірне здійснення наступних етапів кримінального провадження, призвело до викривлення змісту кримінально-правових і кримінальних процесуальних відносин і унеможливило внаслідок цього належну реалізацію учасниками цих відносин своїх прав і обов`язків.
Здійснення повідомлення про підозру всупереч вимогам ст.ст. 480, 481 КПК України неповноважним на те суб`єктом є недотриманням належної правової процедури, порушенням форми і викривленням змісту кримінального провадження як однієї з вагомих гарантій його законності. Здійснення кримінального провадження всупереч його загальним засадам означає його невідповідність тим завданням і цілям,що визначені ст.2 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України , міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази , здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно п.3 ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння : порушення права на захист.
Суд наголошує,що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засад змагальності та забезпечення права на захист у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник одержують можливість ефективно, дієво і цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про порушення внаслідок незаконного здійснення повідомлення про підозру права на захист ОСОБА_5 , зокрема і через належне його повідомлення про права підозрюваного в кримінальному провадженні та їх роз`яснення неповноважною особою.
Отже, всі докази сторони обвинувачення, які були безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні, та зміст яких розкрито вище, як такі, що зібрані в здійсненому всупереч встановленій у КПК України правовій процедурі досудовому розслідуванні, з порушенням форми і змісту кримінального провадження, отримані унаслідок порушення права на захист ОСОБА_5 , суд визнає недопустимими доказами , які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, унаслідок порушення права на захист у цьому кримінальному провадженні.
Наведене узгоджується з практикою Верховного Суду ( постанова Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №627/927/19, провадження №51-3752км20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №536/2475/14-к, провадження №13-34кс19).
Згідно п.2 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
А тому суд, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення з урахуванням ст.ст. 22,23, 337 КПК України , дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості , дотримуючись принципу диспозитивності , а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання , що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень ,зберігаючи об`єктивність та неупередженість , створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків , у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій ,оскільки функції державного обвинувачення , захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган , приходить до висновків про необхідність виправдання ОСОБА_5 , оскільки не доведено, що ним вчинене кримінальне правопорушення .
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів в розмірі 4236 гривень 80 коп. слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року) та виправдати , у зв`язку з недоведеністю , що ним вчинене кримінальне правопорушення , передбачене ч.2 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №1508-VІ від 11 червня 2009 року) .

Речові докази : постанову про притягнення як обвинуваченого у кримінальній справі №06-7160 від 22 липня 2009 року , заяву на аркуші формату А-4 , на якому міститься друкований текст на російській мові наступного змісту : «О закрытии уголовного дела №06-7160 по обвинению меня в совершении преступления , предусмотренного частью 1 статьи 135 КК Украины не протестую», підпис « ОСОБА_22 », протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_13 від 22 липня 2009 року , постанову про порушення клопотання про закриття кримінальної справи в зв`язку з закінченням строків давності від 29 липня 2009 року у кримінальній справі №06-7160, які зберігаються в матеріалах судового провадження зберігати в матеріалах судового провадження.

Витрати на залучення експертів в розмірі 4236 гривень 80 копійок - віднести на рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги ,якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок,якщо його не скасовано,набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1