Справа № 127/6558/22
Провадження №11-сс/801/203/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000175 від 23.03.2022 року підозрюваному ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8 ,
захисника : ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

В с т а н о в и в:
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2022 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 строком 60 днів.
Строк тримання під вартою зараховано з моменту фактичного затримання, тобто з 01:00 год. 23.03.2022 року.
Строк дії ухвали до 01:00 го. 21.05.2022 року.

Клопотання мотивовано тим, що СВ Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0000175 від 23.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що 22.03.2022 року близько 17:00 год. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , перебуваючи поруч із залізничним вокзалом міста Вінниці, що по площі Привокзальній, 1, вживали алкогольні напої з Рейпаші. У цей час у ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 винник умисел на заволодіння мобільним телефоном і грошовими коштами, належними ОСОБА_11 .
Реалізовуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів ОСОБА_9 попросив скористатися мобільним телефоном ОСОБА_11 ,, на що останній погодився та передав йому марки «Philips» моделі «Е111» у корпусі чорного кольору для здійснення одноразового дзвінка. Після здійснення дзвінка, на прохання ОСОБА_11 повернути належний йому мобільний телефон, ОСОБА_9 , відмовився, вимагаючи за це плату у розмірі 800 грн. Зрозумівши, що кошти він не отримає, із метою збереження при собі вказаного телефону, в той час як ОСОБА_11 сидів навпочіпки, наніс йому один удар своєю ногою в область лівого ока. Від вказаного удару ОСОБА_12 впав на землю, а ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 почали наносити хаотичні удари руками та ногами по всьому тілу ОСОБА_11 . Користуючись безпорадністю ОСОБА_11 , ОСОБА_9 витяг із лівої кишені штанів останнього грошові кошти в сумі 800 гривень. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з місця події з викраденим зникли та розпорядилися ним на власний розсуд.
Унаслідок таких дій ОСОБА_7 та ОСОБА_9 завдали потерпілому матеріальну шкоду в сумі 1600 гривень.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2022 року.
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2022 року є незаконною та необгрунтованою.
Сторона обвинувачення посилається на п.4 ч.1 ст.177 КПК України, але не вказує яким саме способом підозрюваний може перешкоджати розслідуванню справи, якщо він повністю визнав свою вину і співпрацює із слідством.
Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , яка заперечила проти апеляційної скарги просила залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, про що 23.03.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру.
Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.
Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері кримінальних правопорушень проти власності, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного, та те, що він перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, та враховуючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, наявні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудвого розслідування та вчиняти нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, що передбачено ризиками визначеними у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Тому у даному конкретному випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.
При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя врахував, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки перебувачи на волі ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та не зможе запобігти існуючим ризикам.
Твердження захисника ОСОБА_6 про те, що сторона обвинувачення посилається на п.4 ч.1 ст.177 КПК України, але не вказує яким саме способом підозрюваний може перешкоджати розслідуванню справи спростовується вищенаведеними обставинами.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя не визначав розмір застави у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , оскільки злочин вчинено із застосуваням насильства.
З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.
Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції.
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 .
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4