У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 53 від 30 листопада 2013 року стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2020 відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали судді Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2014, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника управління Генеральної прокуратури України про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань від 19.12.2013 зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 731-VII від 16.01.2014, ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України, у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 53 від 30.11.2013.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 вапеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2020, постановити нову, якою призначити новий перегляд справи за нововивленими обставинами в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник ОСОБА_5 вказує, що у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали судом першої інстанції всупереч вимогам ст. 370, п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України не надано будь-якої оцінки та не піддано належному аналізу доводів заявника, а тому його висновок про відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є безпідставним і необґрунтованим.

Захисник ОСОБА_5 зазначає, що судом і всупереч вимогам ч. 2 ст. 466 КПК України розглянуто заяву за відсутності матеріалів кримінального провадження, а тому суд не мав можливості належним чином виконати вимоги закону щодо надання оцінки всім доводам та всій сукупності доказів у справі.

Крім того 18.11.2020 та 20.11.2020 на офіційну електрону адресу Печерського районного суду м. Києва були направлені клопотання про ознайомлення із матеріалами справи № 757/2267/14-к, проте зі справою не ознайомились через неможливість з`ясування інформації про місцезнаходження даної справи, у судовому засіданні 26.11.2020 було заявлено клопотання про витребування й дослідження матеріалів справи № 757/2267/14-к, а саме: провадження 1-кп-93/14, 11-кп/796/331/2014, 1-кп-146/14 на підтвердження неправильності постановлення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2014, крім того, 27.11.2020 захисником вкотре було подано до Печерського районного суду м. Києва заяву з проханням повідомити про місцезнаходження матеріалів зазначеної справи, однак вказану заяву долучено до матеріалів справи, а у його задоволенні судом відмовлено, обґрунтовуючи тим, що у справі, на переконання суду, достатньо матеріалів для прийняття рішення.

Підсумовуючи, на переконання захисника ОСОБА_5 , під час розгляду, за результатами якого судом першої інстанції не знайдено підстав для перегляду справи за нововиявленими обставинами, залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, безпідставно відхилено клопотання захисника про витребування та дослідження матеріалів справи № 757/2267/14-к, тобто судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без вивчення матеріалів справи, по якій дане рішення прийняте, тим самим допущено суттєву неповноту судового розгляду, внаслідок чого, право підозрюваного на доступ до суду та застосування до нього належної правової процедури, гарантоване ст.ст. 2, 21 КПК України, залишається нереалізованим, засади верховенства права і змагальності, визначені п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7, ст.ст. 8, 22 КПК України - порушеними, а завдання кримінального провадження, задекларовані ст. 2 КПК України - невиконаними.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних вимог, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції на предмет його законності, обґрунтованості та вмотивованості, відповідно до положень ст. 370 КПК України, в межах апеляційних вимог, як передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України, що підтримані стороною захисту в суді апеляційної інстанції.

Право на справедливий розгляд судом, зокрема, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинне тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Держав, який закріплений і в ст. 8 Конституції України.

Одним із основоположних аспектів верховенства права - є принцип юридичної (правової) визначеності, який, зокрема, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (Brumarescu проти Румунії, № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Даний принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов?язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Повноваження судів вищих інстанцій на перегляд справи повинні використовуватися лише з метою виправлення судових помилок, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд вищими судами не повинне розглядатися як завуальована апеляція, а лише сама можливість того, що можуть існувати дві точки зору щодо предмету спору не є підставою для перегляду рішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (Ryabykh проти Росії, № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Процедура перегляду рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (Pravednaya проти Росії, № 69529/01, рішення від 18.11.2004).

Однак Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі Желтяков проти України, який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Як указують приписи ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Перелік обставин, які визнаються нововиявленими, передбачений ч. 2 ст. 459 КПК України:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Таким чином, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами тільки з підстав, що зазначені у наведеній нормі процесуального закону.

Верховним Судом під час розгляду справи № 51-517ск18 від 12.05.2020 було запропоноване визначення нововиявленим обставинам, а саме, нововиявлені обставини це є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Як убачається з висновку Верховного Суду зробленого під час розгляду провадження № 51-2290ск20 від 18.05.2020, перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Тобто, процедура скасування остаточного рішення передбачає виникнення суттєвих для справи обставин, які раніше не були відомі.

Особа, яка порушує питання про скасування, має довести, що не було можливості надати зазначені докази на остаточному розгляді і що вони є суттєвими.

Обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

Отже, процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах.

У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

За змістом п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, звертаючись з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, особа, яка подає заяву, повинна вказати на обставини, що, згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України, визнаються нововиявленими, а також належним чином обґрунтувати свої доводи щодо наявності відповідних обставин у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 460 КПК України право на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, надане учасникам судового провадження.

З матеріалів судового провадження випливає, що 13.01.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2014, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника управління Генеральної прокуратури України про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань від 19.12.2013 зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 731-VII від 16.01.2014, ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України, у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 53 від 30.11.2013 з вимогою про її скасування та постановлення нової ухвали з відповідним рішенням про задоволення клопотання прокурора (а.п. 1-9, 10-27).

Нововиявленими обставинами, на переконання адвоката ОСОБА_8 , є створення стороною обвинувачення штучних доказів, на підставі яких ОСОБА_9 визнано потерпілою стороною у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 53 від 30.11.2013; надання потерпілим ОСОБА_9 завідомо неправдивих показань; встановлення інших обставин, які доводять неправильність ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2014.

Суд першої інстанції, за результатом розгляду заяви, дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає, з правильністю чого погоджується і колегія суддів.

Так, у суді апеляційної інстанції з достовірністю встановлено, що станом на час розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 29.07.2014 не встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, що ОСОБА_9 давав неправдиві показання стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 53 від 30.11.2013, де громадянин Республіки Польща ОСОБА_9 визнаний потерпілим.

Не є нововиявленою обставиною і твердження сторони захисту про створення стороною обвинувачення штучних доказів, на підставі яких ОСОБА_9 визнано потерпілою стороною у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 53 від 30.11.2013, оскільки ці доводи носять узагальнюючий характер і будь-які докази та обставини у кримінальному провадженні підлягають доказуванню у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Наразі досудове розслідування у даному провадженні, що об?єднане з іншими провадженнями (а.п. 36-45), - триває.

Неправильне написання імені Заброцькі Яцек (Заброські, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 чи ОСОБА_12 ), як на те посилається сторона захисту ОСОБА_6 , - не є нововиявленою обставиною в змісті положень кримінального процесуального закону, ще і за тим, що згідно процесуальних документів долучених прокурором у судовому засіданні вбачається, що прокурором встановлено особу потерпілого як ОСОБА_9 (а.п. 24, 96), а написання цього імені та прізвища у інший спосіб, зокрема, за перекладом в Договорі про надання юридичних послуг Адвокатського об?єднання Адвокатська група Солодко і партнери в особі керівника об?єднання ОСОБА_13 з громадянином Республіки Польща як ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) від 02.12.2013 (а.п. 21-23, 90-92), ордері адвоката ОСОБА_16 від 12.03.2014 (а.п. 25, 89) та в інших документах може бути уточнено за клопотанням учасників кримінального провадження, у тому числі і потерпілого, чи самостійно уповноваженою особою органу досудового розслідування у відповідному процесуальному документі, що, загалом, не може слугувати підставою вважати, що у провадженні не встановлена особа потерпілого, і, як наслідок, що інтереси потерпілого представляє неналежний представник (без відповідних повноважень), або що під особою потерпілого у провадженні виступають інші особи тощо, і що правильне написання прізвища та імені потерпілого - є нововиявленою обставиною.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника ОСОБА_5 , що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без вивчення матеріалів справи, по якій дане рішення прийняте, тим самим допущено суттєву неповноту судового розгляду, - оскільки дійсно стороною захисту в судовому засіданні заявлено клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження, у задоволенні якого відмовлено, бо їх дослідження ніяким чином не може вплинути на правильність прийняття рішення за визначеними стороною захисту нововиявленими обставинами у даному провадженні.

Не вбачала таких підстав для витребування та вивчення матеріалів кримінального провадження № 420 131 100 000 010 53 від 30.11.2013 і колегія суддів, оскільки вони, за будь-яких обставин не можуть вплинути на прийняття рішення у провадженні.

Що стосується суті ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2014 про відмову у задоволенні клопотання заступника начальника управління Генеральної прокуратури України про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань від 19.12.2013 зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 731-VII від 16.01.2014, ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України, у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 53 від 30.11.2013, то фактичне її оскарження у спосіб, не передбачений кримінальним процесуальним законом - не допускається.

Підсумовуючи, колегії суддів вважає, що суд першої інстанції, зробив правильний висновок, щодо підстав для скасування ухвали Печерського районного суду м. Києві від 29.07.2014 за заявою адвоката ОСОБА_8 за нововияленими обставинами, а відтак відмовив в її задоволенні.

За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали судді Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника управління Генеральної прокуратури України про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань від 19 грудня 2013 року зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 731-VII від 16.01.2014, ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України, у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 53 від 30 листопада 2013 року, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3