Справа № 405/3431/22
1-в/405/353/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
представника ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» - ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого :
1) 20.01.2012 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185; ч.2 ст. 185; ч.2 ст. 186; ч.2 ст. 190; ст. 70; ст. 75; ст. 104 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
2) 11.02.2014 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 190; ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки.
3) 11.04.2014 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.
4) 03.07.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186; ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 05.10.2016 на підставі статті 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 01 місяць 21 день.
по теперішній справі - 10.01.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
встановив:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Засуджений в судовому засіданні підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 № 330-Х-22, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засідання встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2020 ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1865 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 04 роки.
Початок строку покарання 09.10.2019, кінець строку 09.10.2023. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 02 роки 09 місяці 20 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 02 місяці 10 днів.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 11.10.2019 в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор». За час перебування в установі порушень встановленого режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. З 16.04.2020 відбував покарання в ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)». За час перебування в установі допустив 1(одне) порушення встановленого порядку відбування покарання, яке полягає в порушенні правил пересування територією установи, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді догани. (а.о.с. 67 Т.1 ч.2) Стягнення погашене в установленому законом порядку. Заохочень не мав. У 2021 році закінчив Державний навчальний заклад «Оріхівський навчальний центр (№88)» і здобув професію «Лицювальник-плиточник» другого розряду (свідоцтво 12 СВ № 003629). З 16.03.2022 відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6). За час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав. На бесіди профілактично-виховного характеру реагує позитивно, завжди робить належні висновки. Стосовно скоєного злочину розкаюється. Міру покарання призначену судом вважає справедливою. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставився з розумною ініціативою, виконував ремонтні роботи на відділенні СПС № 4, а саме ремонтував двері та меблі житлових приміщень, ремонтував крани в санвузлі, фарбував підлогу, залучається до робіт без оплати праці. Відповідно до пункту 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України даний засуджений відпрацював 12 годин. Був 1(один) раз заохочений правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.о.с. 89 Т.1 ч.2). Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Бере особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія». Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Згідно вироку суду позову не має. Виконавчі листи до установи не надходили. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває. Відповідно до оцінки вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений має «середній рівень» (а.п. 9).з/п
Також з особової справи засудженого вбачається, що на засіданні адміністративної комісії ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)» розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 43 від 13.10.2021, а.о.с. 77, Т.2 ч.2).
На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 12 від 16.06.2022, а.о.с. 80, Т.2 ч.2).
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 330-Х-22 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинені злочини, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання один раз порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виразилося у порушенні правил пересування територією УВП, за що засуджений отримав догану, Така поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.
Надаючи оцінку ставленню засудженого до навчання, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання прагненням до навчання загалом зарекомендував себе позитивно.
Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Згідно наданих суду довідок засуджений згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання (02 роки 09 місяців 19 днів) відпрацював всього 12 годин (а.п. 12), а також залучався до робіт без оплати праці з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених (а.п. 9, 11).
Суд бере до уваги те, що засуджений протягом строку відбування покарання один раз заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, однак зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми, а саме - розгляду питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні корисливі злочини, в тому числі і тяжкі, до погашення або зняття судимості знову вчинив умисні злочини, за які його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 2/3 строку покарання, призначеного останньому судом за умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не є стабільним та послідовним.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 336, 369, 537, 539 КПК України, суд
постановив:

в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали суду направити до Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» для відома та вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів із дня проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_7