ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1650/22 Справа № 328/1332/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні № 0000004, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 липня 2022 року включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в судовому засіданні було доведено наявність ризиків, які було встановлено під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не змінились і не відпали, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, судове розслідування у кримінальному провадженні триває, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі. ОСОБА_8 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, тому з огляду на тяжкість інкримінованих правопорушень, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені уст. 178 КПК України, суд дійшов до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не зможе забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним ризикам, тому суд вважав за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , не погодились з даним рішенням суду. В своїх апеляційних скаргах, кожен окремо, просять ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , та звільнити його з-під варти в залі суду.
В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчився 08 березня 2022 року, продовжений не був, новий запобіжний захід не обирався, та він понад 2 місяці незаконного тримається під вартою в слідчому ізоляторі.
На думку апелянтів, для приховання вказаного факту до ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» надійшло незаконне повідомлення від Токмацького районного суду від 10.03.2022 року, в якому зазначено, що строк тримання обвинуваченого закінчується тільки 11.03.2022 року. Як наслідок, було приховане незаконне тримання ОСОБА_6 після 08.03.2022 року під вартою та створено уяву законності продовження запобіжного заходу 10.03.2022 року по 10.05.2022 року, на підставі ст. 615 КПК України.
Зазначають, що вказані дії вчинив суддя ОСОБА_9 , який на досудовому слідстві обирав та продовжував запобіжний захід ОСОБА_6 , тобто вже приймав участь у даній справі як слідчий суддя.
Апелянти зазначають, що Синельниківський міськрайонний суд, не дослідивши законність його тримання під вартою з 08.03.2022 року, продовжив йому строк дії запобіжного заходу, при цьому змінивши дату винесення ухвали з 10.05.2022 року (коли було фактично проведено судове засідання) на 08.05.2022 року вихідний день.

Для приховування цього факту після завершення 10.05.2022 року судового засідання, яке проходило в режимі відеоконференції, ОСОБА_6 було надано для ознайомлення ухвалу суду з датою винесення 08.05.2022 року, в зв`язку з чим обвинувачений заявив працівникам установи про фальсифікацію дати винесення ухвали суду, відмовившись від підпису про ознайомлення з нею.

Прокурор в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України, думки обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду поданої апеляційної скарги без участі прокурора.

Під час апеляційного перегляду справи обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити, ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши надані матеріали та обговоривши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд зазначає таке.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000004 щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 162, ст. 386 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 296 КПК України та ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 11.03.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який потів неодноразово продовжувався до 11.03.2022 року включно.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України запроваджено воєнний стан.

Рішенням зборів суддів Токмацького районного суду від 10.03.2022 року прийнято рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства судом до усунення обставин, які зумовили припинення роботи суду.

Розпорядженням голови Верховного суду від 10.03.2022 року № 4/9-22, підсудність Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

06 травня 2022 року прокурором подано до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , яке ухвалою суду від 10 травня 2022 року було задоволено.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд вважає, що на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу.

Однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч. 1 ст. 178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 вже висунуто обвинувачення, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які згідно вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, з огляду на характер інкримінованих обвинуваченому діянь, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки існує ймовірність настання ризиків у вигляді переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Отже, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора ретельно перевірив доводи про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Аналізуючи доводи апелянтів про незаконне перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою після 08 березня 2022 року по 10 травня 2002 року,колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 11 січня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 березня 2022 року.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Враховуючи умови запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України воєнного стану, рішення зборів суддів Токмацького районного суду від 10.03.2022 року про тимчасове зупинення здійснення судочинства судом до усунення обставин, які зумовили припинення роботи суду, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до 11 травня 2022 року, відповідно до вимог ч.6 ст. 615 КПК України.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року, строк тримання ОСОБА_6 під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 08 травня 2022 року.

Отже, враховуючи викладене, порушень норм чинного законодавства колегією суддів не встановлено, тому твердження обвинуваченого та його захисника про незаконне тримання ОСОБА_6 під вартою після 08 березня 2022 року, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не є слушними і доводи апеляційних скарг про фактичне проведення судового засідання суду першої інстанції 08 травня 2022 року, а не 10 травня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2022 року призначено судовий розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 в режимі відеоконференції на 15.00 годин 10 травня 2022 року та ухвалено доручити Регіональному центра з надання безоплатної правової допомоги призначити обвинуваченому захисника (ар.пр.16).

В цей же день, 09.05.2022 року, адвокату ОСОБА_14 видано доручення № 004-0081233 на здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_6 та повідомлено про дату судового засідання 10 травня 2022 року (ар.пр. 18).

10.05.2022 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_14 подала до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, де зазначила, що їй відомо про судове засідання, яке призначене на 15.00 годин 10 травня 2022 року (ар.пр.17).

Відповідно до журналу судового засідання та технічного запису, судове засідання з розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою проведено 10 травня 2022 року та в цей же день, за результатами судового розгляду, ухвалено судове рішення (ар.пр. 24-31).

Таким чином, підстави вважати, що судове засідання було проведено 08 травня 2022 року, як вказує обвинувачений, а не 10 травня 2022 року відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 409, 422-1 КПК, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельнківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні № 0000004 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4