Номер провадження: 11-сс/813/791/22
Справа № 947/9624/22 1-кс/947/4379/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000232 від 20 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 22 червня 2022 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 736 700 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до нього запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування.

На переконання захисника запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту цілком зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Крім того слідчий суддя визначив завідомо непомірний розмір застави до підозрюваного та не обґрунтував, в чому полягає виключність випадку необхідності застосування застави в розмірі більшому 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції захисника та прокурора, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він разом зі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами через інформаційний канал у кросплатформовій системі миттєвого обміну повідомленнями «Телеграм» підшукали осіб, які бажають перетнути державний кордон України поза межами пунктів пропуску громадян за грошову винагороду, а саме: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - за грошову винагороду у сумі 3200 доларів США, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - за грошову винагороду у сумі 3200 доларів США, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - за грошову винагороду у сумі 3000 доларів США та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - за грошову винагороду у сумі 5500 доларів США.

Згідно досягнутої змови, ОСОБА_10 , повинен був зібрати осіб, яких необхідно було незаконно переправити через державний кордон України в різних частинах м.Одеси та доставити останніх на орендованому автомобілі марки «DAIHATSU MATERIA», державний номер НОМЕР_1 до Центрального автовокзалу м.Одеси, де передати останніх ОСОБА_17 , який на автомобілі марки «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2 , перевезе осіб до с.Троїцьке Біляївського району Одеської області та передасть ОСОБА_8 . В свою чергу ОСОБА_8 , використовуючи автомобіль марки «Nissan Micra», державний номер НОМЕР_3 , який за попередньою домовленістю передав останньому ОСОБА_12 , повен зустріти ОСОБА_17 з особами, яких необхідно було незаконно переправити через державний кордон України та доставити останніх до с.Градениці Біляївського району Одеської області та передати ОСОБА_11 , з яким останні повинні були знаходитись в спеціально підготовленому будинку, очікуючи на команду невстановленої досудовим розслідуванням особи. Після отримання сигналу від невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_11 , повинен був на автомобілі марки «Nissan Micra», державний номер НОМЕР_3 , який за попередньою домовленістю передав ОСОБА_12 , перевезти осіб, яких необхідно буде незаконно переправити через державний кордон України до берегу Кучурганського лиману, де останніх буде очікувати моторний човен з реєстраційним номером НОМЕР_4 , який за попередньою домовленістю передав ОСОБА_12 , керувати яким буде невстановлена досудовим розслідуванням особа. Після прибуття ОСОБА_11 з особами, яких необхідно буде незаконно переправити через державний кордон України до берегу Кучурганського лиману, останні разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, мали перетнути державний кордон України, поза пунктом пропуску на територію Республіки Молдова, де їх мала зустріти інша невстановлена особа та відбутися передача грошових коштів.

У разі успішного виконання спланованих дій, кожний з учасників групи мав отримати частину коштів, незаконно здобутих в результаті злочинної діяльності.

Так, з метою забезпечення реалізації спільного умислу, 25 травня 2022 року приблизно о 19:00 год., більш точний час в ході слідства не встановлено, ОСОБА_10 , з різних частин міста Одеси зібрав осіб, яких необхідно було незаконно переправити через державний кордон України, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та приблизно о 19 годині 30 хвилин доставив останніх на орендованому автомобілі марки «DAIHATSU MATERIA», державний номер НОМЕР_1 до Центрального автовокзалу м.Одеси, розташованого по вулиці Колонтаївська, 58, за що отримав від останніх 8 тис. грн. Перебуваючи на Центральному автовокзалі м.Одеси, ОСОБА_10 передав осіб, яких необхідно переправити через державний кордон України та частину грошових коштів в сумі 4 тис. грн ОСОБА_17 , який на автомобілі марки «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2 , приблизно о 20 годині 30 хвилин доставив осіб до с.Троїцьке Біляївського району Одеської області, де останніх вже очікував ОСОБА_8 . Забравши ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , використовуючи автомобіль марки «Nissan Micra», державний номер НОМЕР_3 , який за попередньою домовленістю передав останньому ОСОБА_12 , приблизно о 21:00 годині доставив останніх до нежитлової будівлі, без визначеного місця реєстрації, розташованого на земельній ділянці, належній ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 та передав ОСОБА_11 . В проміжок часу, приблизно з 21:00 години 25 травня 2022 року по 01 годину 45 хвилин 26 травня 2022 року, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , разом з ОСОБА_11 знаходитись в спеціально підготовленій нежитловій будівлі, очікуючи на команду невстановленої досудовим розслідуванням особи.

Приблизно о 01 годині 45 хвилин 26 травня 2022 року, отримавши команду невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_11 , на автомобілі марки «Nissan Micra», державний номер НОМЕР_3 , який за попередньою домовленістю передав ОСОБА_12 , привіз ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , неподалік від берега Кучурганського лиману, де останніх вже очікував моторний човен з реєстраційним номером НОМЕР_4 , який за попередньою домовленістю передав ОСОБА_12 , під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особи. Далі, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , разом з ОСОБА_11 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, сіли до вказаного моторного човна та приблизно о 01 годині 55 хвилин почали рух по Кучурганському лиману в сторону протилежного берегу на території Республіки Молдова, однак були затриманні працівниками правоохоронних органів, в порядку ст.208 КПК України.

27 травня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 від 03 травня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03 травня 2022 року, в ході якого свідок зазначив про спілкування з особою, що здійснює переправлення осіб через державний кордон України поза пунктом пропуску на територію невизнаної Придністровської Молдавської республіки, за грошову винагороду в сумі 3 тис. доларів США за 1 особу; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03 травня 2022 року, в ході якого свідок зазначив про спілкування з особою, що здійснює переправлення осіб через державний кордон України поза пунктом пропуску на територію невизнаної Придністровської Молдавської республіки, за грошову винагороду в сумі 3 тис. доларів США за 1 особу; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 25 травня 2022 року, в ході якого свідок зазначив про домовленість з особою, щодо переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску на територію невизнаної Придністровської Молдавської республіки та обговорення всіх деталей останнього, зокрема виготовлення фіктивної довідки про перетинання кордону та деталей передачі грошових коштів; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 25 травня 2022 року, в ході якого свідок зазначив про домовленість з особою, щодо переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску на територію невизнаної Придністровської Молдавської республіки та обговорення всіх деталей останнього, зокрема виготовлення фіктивної довідки про перетинання кордону та деталей передачі грошових коштів; протоколом огляду місця події від 26 травня 2022 року, яким зафіксоване місце посадки осіб, яких планувалось переправляти через державний кордон, на моторний човен, вилучено вказаний човен, який належить ОСОБА_12 та був останнім переданий невстановленим особам для переправки осіб, а також грошові кошти, які були підготовлені в якості грошової винагороди за незаконне переправлення через кордон; протоколом обшуку автомобілю марки «Nissan Micra», державний номер НОМЕР_3 від 26 травня 2022 року, автомобілю, який перебував у фактичному користуванні ОСОБА_12 та був останнім переданий ОСОБА_8 для перевезення осіб, яких планувалось незаконно переправити через державний кордон України; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 26 травня 2022 року особи, яка намагалась незаконно перетнути державний кордон, в ході якого свідок розповів про всі етапи підготовки до перетинання кордону, а також осіб, які організовували останнє; протоколом пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_15 від 26 травня 2022 року, в ході якого свідок впізнав особу ОСОБА_8 , як водія, що підвозив його та інших осіб, що планували незаконно перетнути державний кордон до місця перетримки, перед безпосереднім перетинанням кордону та передачі останніх особі, що в подальшому супроводжувала при перетинанні кордону; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 26 травня 2022 року особи, яка намагалась незаконно перетнути державний кордон, в ході якого свідок розповів про всі етапи підготовки до перетинання кордону, а також осіб, які організовували останнє; протоколом пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_16 від 26 травня 2022 року, в ході якого свідок впізнав особу ОСОБА_8 , як водія, що підвозив його та інших осіб, що планували незаконно перетнути державний кордон до місця перетримки, перед безпосереднім перетинанням кордону та передачі останніх особі, що в подальшому супроводжувала при перетинанні кордону; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вище зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КПК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Злочин, передбачений ч.3 ст.332 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Вказаний ризик підтверджується і тим, що підозрюваний ОСОБА_8 зареєстрований та до затримання проживав у прикордонній смузі з Республікою Молдовою, займався незаконним переправленням осіб через державний кордон України, а отже він володіє знаннями та навичками незаконного перетинання державного кордону.

Крім того апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 матиме можливість здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний володіє інформацією про їх місце проживання та їх контактними даними. На теперішній час досудове розслідування триває, у кримінальному провадженні не встановлені та не допитані всі свідки, показання яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований.

Відсутність у ОСОБА_8 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу доводять, що перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити злочинну діяльність.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

При цьому, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що слідчий суддя в якості альтернативного запобіжного заходу визначив розмір застави для підозрюваного ОСОБА_8 , який не відповідає критеріям необхідності та пропорційності.

В порушення вимог п.2) ч.5 ст.182 КПК України слідчий суддя не врахував, що максимальний розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в силу вимог ст.12 КК України, може бути визначений в сумі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ч.5 ст.182 КПК України чітко регламентують те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не були належним чином виконанні вимоги ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_8 застави саме в розмірі 1 736 700 гривень, яку підозрюваний та його родичі об`єктивно не мають можливості внести.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя не вмотивувавши своє рішення в цій частині, в порушення вимог ч.4 ст.182 КПК України визначив підозрюваному ОСОБА_8 завідомо непомірний розмір застави, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4) ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Викладені обставини є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд враховує особу ОСОБА_8 , який є громадянином України, неодружений, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, зареєстрований та до затримання проживав на території Одеської області.

Враховуючи викладені обставини апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 необхідно визначити заставу в максимальних межах, встановлений п.2) ч.5 ст.182 КПК України, а саме - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень (2481 грн. * 80).

На переконання апеляційного суду такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2022 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 22 червня 2022 року з визначенням застави 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 736 700 гривень скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 22 червня 2022 року в межах строку досудового розслідування.

Визначити в якості альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень. (2481 грн*80).

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 10.06.2022 року, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У разі внесення застави на відповідний рахунок Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з під варти, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч.8,10,11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3