Справа №760/3834/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на дії прокурора щодо нездійснення слідчих (розшукових) дій, -

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, в якій захисник просить зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво або іншого прокурора. який проводить розслідування у кримінальному провадженні №0000077, провести одночасний допит свідка ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 , з переліком питань.
Скарга обґрунтована тим, що 03.02.2022 захисник звернувся до прокурора із клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 220 КПК України, а саме - одночасний допит.
За результатами розгляду клопотання прокурор виніс постанову від 04.02.2022 про відмову у його задоволенні. Підставою прийняття такого рішення стало те, що 02.02.2022 досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні завершено, підозрюваному та захисники надано доступ до матеріалів кримінального провадження.
На думку захисника постанова прокурора є необґрунтованою та невмотивованою, винесеною всупереч вимог кримінального процесуального кодексу. Прокурор не забезпечив рівності прав учасників процесу на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, чим створив перешкоди у збиранні доказів шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, та порушив права сторони захисту.
У судове засідання ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_3 на виклики в судове засідання не з`являються, про розгляд скарги повідомлені належним чином.
Прокурор у судове засідання не прибув, подав заяву, у якій просив судове засідання провести за його відсутності. Надав письмові заперечення, згідно яких прокурор скаргу захисника ОСОБА_3 вважає безпідставною, такою, що не містить жодного обґрунтування щодо доцільності проведення одночасного допиту, тому у задоволенні скарги просив відмовити з підстав викладених у постанові про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій від 04.02.2022.
Дослідивши матеріали скарги, надані заперечення, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до п.7 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед детективом, та обґрунтованість внесеного клопотання.
Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду аналізованої категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно задоволеного клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.
У судовому засіданні встановлено, що 25.02.2021 ОСОБА_4 , у межах цього кримінального провадження, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.127, ч.3 ст.27 ч.3 ст.146. ч.4 ст.189 КК України.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до прокурора із клопотанням від 03.02.2022 про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 220 КПК України, у якому просив провести одночасний допит свідка ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 , з переліком питань.
Відповідно до ч.3 ст.93 КПК України сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.
Згідно із ч.2 ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Тобто, право сторони захисту ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій є абсолютним, але питання про доцільність та необхідність їх проведення вирішується слідчим та прокурором, шляхом винесення вмотивованої постанови в порядку вимог ст.220 КК України.
Вимоги до змісту постанови визначені ч.5 ст.110 КПК України, в якій, зокрема, вказано, що в мотивувальній частині постанови повинні міститися відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Встановлено, що за результатами розгляду клопотання захисника прокурор ОСОБА_6 виніс постанову від 04.02.2022 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.
В обґрунтування прийнятого рішення прокурор зазначив інформацію про надходження клопотання захисника та підстави звернення із таким клопотанням; пославшись на норми Кримінального процесуального кодексу України навів мотиви щодо неприйняття доводів сторони захисту, зазначивши, захисником до завершення досудового розслідування, що у сукупності складає майже 12 місяців, перед органом досудового розслідування не було ініційовано питання про проведення допитів за участі ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 .
Перевіряючи обґрунтованість постанови прокурора від 04.02.2022 слідчий суддя водночас оцінює не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й клопотання сторони захисту на предмет викладених у ньому вимог та їх обґрунтованості.
Так, згідно із п.12 ч.2 ст.42, ч.4 ст.46 КПК України захисник підозрюваного має право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій.
Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 1, 2 ст. 223 КПК України).
Одним із видів слідчих дій є допит (ст. 224 КПК України).
Відповідно до ст. 84 КПК України джерелами доказів у кримінальному провадженні є покази свідків, тобто, фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Кримінально-процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Слідчий суддя зазначає, що з матеріалів скарги захисника не вбачається, з якою метою має бути проведена така слідча (розшукова) дія, як одночасний допит свідка ОСОБА_5 за участі підозрюваного ОСОБА_4 який вже був допитаний органом досудового розслідування.
Разом з цим, протоколу допиту цього свідка матеріали скарги також не містять, а тому слідчий суддя позбавлений можливості надати оцінку доводам захисника щодо доцільності проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 ..
Змагальність сторін, як одна із загальних засад кримінального провадження, передбачає, самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України (ч. 1 ст. 22 КПК України).
Тобто, у випадку, коли стороною захисту ініційовано проведення слідчої (розшукової) дії, саме вона має довести доцільність проведення такої дії.
Враховуючи вимоги статей 22, 91, 223 КПК України та завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що сторона захисту не довела доцільності проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 на даному етапі досудового розслідування.
Слідчий суддя враховує те, що клопотання сторони захисту розглянуто прокурором в порядку та строки визначені ст.220 КПК України.
Так, приймаючи оскаржуване рішення, прокурор виклав зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування, посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України, тобто постанова відповідає вимогам пункту 2 ч. 5 ст. 110 КПК України.
Дослідивши у судовому засіданні надані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржуване рішення прокурора, є законним, обґрунтованим, винесеним в межах повноважень.
Разом з тим, 02.02.2022 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено на підставі ст.290 КПК України та здійснене відкриття матеріалів кримінального провадження, про що повідомлено підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_3 .
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною першою статті 303 КПК України передбачено, які саме рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені до суду під час досудового розслідування кримінального провадження. Главою 24 КПК України визначено форми закінчення досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 ст.283 КПК України, однією із таких форм є звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно до ч.3 ст.283 КПК України, відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно ч.1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки, беручи до уваги, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадження №0000077 від 23.11.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.127, ч.3 ст.27 ч.3 ст.146. ч.4 ст.189 КК України на підставі ст.290 КПК України здійснене відкриття матеріалів кримінального провадження, а підозрюваний та захисник вже розпочали знайомитися з вказаними матеріалами, а відтак у слідчого судді на даній стадії кримінального провадження відсутні повноваження для зобов`язання слідчого проводити слідчі (розшукові) дії.
Разом з тим, це сторона захисту не позбавлена можливості заявити аналогічні клопотання під час судового розгляду у кримінальному проваджені №0000077.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 2, 7, 303-309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на дії прокурора щодо нездійснення слідчих (розшукових) дій - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1