Справа № 305/2054/19
Провадження по справі 1-кп/305/86/22
ВИРОК
18.04.2022 Рахівський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді - ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2
обвинуваченого - ОСОБА_4
представника служби у справах дітей- ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, сезонного працівника - сільського пастуха, невійськовозобов`язаного, не судимого, -
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_4 визнане судом недоведеним:
Органом досудового розслідування встановлено, що на початку жовтня 2019 року, більш точної дати слідством не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи у дворогосподарстві № 243 в с. Луги, Рахівського району, Закарпатської області діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з метою заволодіння чужим майном та з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника ОСОБА_7 , таємно викрав музичну колонку марки «JBL», що знаходилася біля будинку у хлібниці, вартістю 500 гривень, належну ОСОБА_7 , внаслідок чого заподіяв матеріальну шкоду на вказану суму.
Натомість, судом в ході судового розгляду даного кримінального провадження встановлені інші обставини справи:
Як встановлено в ході судового слідства, обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, слідуюче.
З потерпілим ОСОБА_7 являлися односельчанами. За життя ОСОБА_7 зловживав алкоголем, а тому систематично пиячив. Він неодноразово позичав у ОСОБА_7 музичну колонку, поскільки випасаючи сільську худобу, слухав музику. Під час однієї з розмов попросив у ОСОБА_7 колонку у свою власність, на що отримав добровільну згоду. На виконання домовленості ОСОБА_8 особисто погодившись, віддав йому колонку. Однак, в двадцятих числах жовтня 2019 року, ОСОБА_8 звернувся в поліцію із заявою про те, що ніби-то він викрав у нього колонку, що не відповідає дійсності. Жодного наміру викрадати колонку у ОСОБА_7 не мав. Письмову заяву на ім`я слідчої ОСОБА_9 про добровільну видачу колонки писав під диктування працівників поліції та стверджує, що адвокат присутнім не був, щодо соціального педагога не пам`ятає.
Наголошує, що колонкою користувався неодноразово та взяв її зі згоди самого ОСОБА_7 . Умислу на крадіжку у нього не було. Адвокат йому був наданий 31.10.2019 року, тоді коли було завершено досудове розслідування, а під час проведення слідства адвоката не було. Вину свою не визнає, просить виправдати його з-під обвинувачення у крадіжці, а надані суду письмові докази прокурором визнати неналежними та недопустимими.
Допитати потерпілого ОСОБА_7 в суді не виявилося можливим, з тих підстав, що 12 січня 2020 року він помер (свідоцтво про смерть № 2 від 15.01.2020 року).
За цих обставин, став обґрунтовано підозрювати у крадіжці ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_13 , показала суду, що жодних розмов з ОСОБА_14 про крадіжку у нього колонки не мала. Ніколи не бачила ОСОБА_4 на подвір`ї у ОСОБА_15 в с. Луги, пояснення у неї відібрав колись поліцейський, однак що він там написав не знає та категорично заперечує, написане в поясненні. В суді стверджує, що не знайома з ОСОБА_4 та ніколи не бачила його з колонкою в руках на подвір`ї ОСОБА_15 , дані в суді покази, просить вважати правдивими.
Докази обвинувачення:
-Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 21.10.2019 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив оперуповноваженого поліції ОСОБА_16 , про те, що у період з початку жовтня по теперішній час невстановлена особа викрала з подвір`я будинку АДРЕСА_2 магнітолу у вигляді колонки, що належить ОСОБА_7 (а.с. 98-99);
-Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, дата оцінки від 21.10.2019 року ринкова вартість музичної колонки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » становила 500 грн., а сам висновок датовано 28.10.2019 року, тобто в той же день. (а.с. 100);
-Фотосвітлина фотофіксація надана суду, не містить прив`язки до якого саме висновку вона відноситься. (а.с. 101);
-Відповідно до постанови про призначення товарознавчої експертизи від 28.10.2019, слідча ОСОБА_9 призначила експертизу музичної колонки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а.с. 103-104);
-Протоколом огляду місця події від 21.10.2019 року слідча ОСОБА_9 о 14 год. 13 хв. провела огляд житлового будинку в АДРЕСА_2 та господарських споруд (а.с. 105-107);
-Постановою про визнання речовим доказом від 22.10.2019 року музичну колонку здано на зберігання до кімнати для зберігання речових доказів Рахівського РВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області (а.с. 109);
-Згідно збережної розписки від 30.10.2019 року ОСОБА_8 отримав викрадену колонку (а.с. 110);
-Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 30.10.2019 року у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , слідча ОСОБА_9 пред`явила до впізнання ОСОБА_14 три музичні колонки чорного кольору, одну «JBL» інші іменовані як статистичні без опису, та родових ознак, під № 1 статистична колонка, № 2 колонка чорного кольору видана ОСОБА_4 та № 3 - статистична колонка де потерпілий без зазначених прізвищ заявив, що визнає колонку під № 3 та пояснив, що саме ця колонка в нього була викрадена. Впізнавши її за тією ознакою, що вона мала сліди потертості, що відображено на фотосвітлині де значиться № 2. (а.с. 118-121);
-Заява написана ОСОБА_4 , слідчій ОСОБА_9 від 21.10.2019 року свідчить, що він добровільно видав викрадену ним музичну колонку від ОСОБА_7 чорного кольору «JBL», написана заява у присутності соціального педагога ОСОБА_19 та без участі захисника та під диктування поліцейського. (а.с. 122);
- ОСОБА_4 згідно свідоцтва про народження є ІНФОРМАЦІЯ_4 і на момент внесення відомостей про злочин 21.10.2019 року був неповнолітнім (а.с. 123);
-Згідно витягу з ДРАЦС, слідує, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . (155-156);
Підстави для виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, з викладенням мотивів ухвалення судом рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, з посиланням на положення закону, яким керувався суд.
Дослідивши докази, з даним кримінальним провадженням надані суду прокурором, а також досліджені судом в ході судового слідства, заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_20 , позицію прокурора та представника служби у справах дітей ОСОБА_6 , сторону захисту, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України за обвинувальним актом від 31.10.2019 року погоджене прокурором ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених ст. 337 КПК України.
Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Дослідивши докази за даним кримінальним провадженням, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дії обвинуваченого ОСОБА_4 не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ст. 52 ч. 2 п. 1 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального провадження у віці до 18 років з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його відмова є обов`язковою.
Натомість у даному кримінальному провадженні слідує, що ОСОБА_4 народився, 27 серпня 2003 року, та станом на день скоєння крадіжки жовтень 2019 року мав повних 16 років та два місяці від дня народження, отже був неповнолітнім, однак на стадії досудового розслідування ОСОБА_4 був забезпечений захисником лише 30 жовтня 2019 року тобто вже після проведення всіх слідчих дій коли йому було вручено повістку про процесуальні дії, та роз`яснено право на захист (витяг з реєстру матеріалі кримінального провадження).
Характеристикою класного керівника ОСОБА_21 стверджено, що ОСОБА_4 виявив низький рівень знань вивчення матеріалів у ході навчального процесу, дається йому з певними труднощами, інтелектуальний розвиток нижче середнього.
Не зважаючи на це, захисник для ОСОБА_4 не був залучений на початковій стадії досудового слідства.
Суд констатує грубе порушення п.с. ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифіковану Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року з наступними поправками.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За змістом ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим. (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Відповідно до статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статті 91 цього Кодексу, у відповідності до положень частини 1 статті 92 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.
У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України, зокрема, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, давши їм оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Так, ч. 1 ст. 185 КК України передбачає відповідальність за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна.
Об`єктивна сторона злочину проти власності полягає у викраденні. Для наявності суб`єктивної сторони таємного викрадення чужого майна має бути встановлено, що особа діяла з прямим умислом, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.
Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого або очевидців, за відсутності сторонніх осіб. Обов`язковою ознакою крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому, або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
Суспільна небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує право громадян на власність та полягає у протиправному безоплатному вилученні чужого майна і оберненні його на користь винної особи, що завдає шкоди власникові.
При цьому під безоплатністю розуміється вилучення майна на користь винного без еквівалентної заміни, тобто без рівноцінного відшкодування вилучених матеріальних цінностей іншим майном, грошовими коштами або людською працею.
Корисливий мотив, як обов`язкова ознака, при вчинені злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою користь.
Таким чином, із суб`єктивної сторони таємне викрадення чужого майна полягає в наявності лише прямого умислу, де винна особа усвідомлює, що протиправно безоплатному вилучає чуже майна і обертає його на свою користь, чим завдає шкоди власникові.
Враховуючи, що ОСОБА_4 був неповнолітнім, рівень його інтелектуального розвитку є нижче середнього, а тому реалізувати свої права у повній мірі він не міг, а отже участь захисника у даному кримінальному провадженні при захисті обвинуваченого ОСОБА_4 є обов`язковою в аспекті п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України. Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 не було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України.
В зв`язку з цим, суд визнає недопустимими доказами у даному кримінальному провадженні:
-висновок про вартість об`єкта оцінки датований 21.10.2019 року дата оцінки, складання висновку 28.10.2019 року, в той час постанова про призначення експертизи датована 28.09.2019 року;
-згідно протоколу огляду місця події від 21.10.2019 року проведено у присутності понятих та описано житловий будинок та господарські приміщення в АДРЕСА_2 , в той час, коли крадіжка була скоєна з подвір`я про яке не вказано взагалі;
-протокол пред`явлення речей для впізнання від 30.10.2019 року не містить підписів понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також потерпілий, серед трьох музичних колонок розташованих на окремому папері №№ 1, 2, 3 впізнав колонку під № 3, як таку що у нього була викрадена. Окремого аркушу суду не надано, однак у даному протоколі колонка відома ОСОБА_4 значиться під № 2. Дані неточності в ході судового слідства прокурором не обумовлено, фотосвітлина до протоколу суперечить протоколу, де ОСОБА_8 вказав на колонку під № 2;
-заява подана ОСОБА_4 свідчить про добровільну видачу колонки, однак жодним процесуальним документом це не зафіксовано, написана вона також без присутності захисника;
-показання свідка ОСОБА_13 не містять жодних доказів, що вона вказала на знайомство з ОСОБА_4 та його причетність до крадіжки музичної колонки, які вона надала в суді, а протокол допиту її в ході досудового слідства в суді не досліджувався, з тих підстав, що прокурором такий не надавався та не дослідужувався;
Суд встановив, що доручення для надання безоплатної правової допомоги від 30.10.2019 № 2181 видане на підставі постанови слідчої ОСОБА_9 саме від 30.10.2019 року що відповідає змісту реєстру, однак 31.10.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру, ознайомлено з матеріалами справи та вручено обвинувальний акт, що свідчить про гіперактивне розслідування даного кримінального провадження.
Органом досудового розслідування, зокрема слідчою ОСОБА_9 під процесуальним керівництвом прокурора ОСОБА_3 грубо порушено права ОСОБА_4 зокрема вимоги ст. 42 КПК України ч. 2 п. 2 бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.
Встановивши особу, ОСОБА_4 як підозрюваного, вказані особи, зобов`язані були з`ясувати що він є неповнолітнім, відповідно до вимог ст. 44 КПК України, залучити його законного представника - натомість згідно дослідженого обвинувального акта такий відсутній.
Про залучення законного представника слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя, ухвалу копія якої вручається законному представнику.
Наведене відсутнє у реєстрі матеріалів, та і не зазначено це і у обвинувальному акті.
Таким чином, досудове розслідування проведено без законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 та захисника. Зазначення законного представника ОСОБА_4 у розписці про отримання копії обвинувального акта 31.10.2019 року виконане з грубим порушенням вимог ст. 44 КПК України, що саме по собі є грубим порушенням прав неповнолітнього ОСОБА_4 не вказавши навіть процесуальне положення ОСОБА_22 .
Допитати потерпілого ОСОБА_15 не виявилося можливим внаслідок його смерті, чи вручалася пам`ятка потерпілому про процесуальні права та обов`язки невідомо, суду таких доказів не надано.
Відсутність комплексу належних та допустимих доказів у кримінальному провадженні, про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, породжують у суду сумнів щодо доведеності обвинувачення, який повинен тлумачитися на користь обвинуваченого.
Отже, в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і вичерпанням можливості їх отримання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, ОСОБА_4 підлягає виправданню за обвинувальним актом від 31.10.2019 року погодженим прокурором ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, так як виправдувальний вирок ухвалюється у разі якщо не доведено, що діями обвинуваченої особи вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Цивільного позову не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного керуючись ст. ст. 369-376 КПК України,
ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України виправдати за недоведеності участі обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Речовий доказ: музичну колонку «JBL» в ході досудового слідства було повернуто власнику ОСОБА_7 , за його життя.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано набирає законної сили, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку слід вручити негайно, після його проголошення, обвинуваченому, та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, та ознайомитися з журналом судового засідання.

Суддя: ОСОБА_1