Справа № 177/1576/21
Провадження № 1-кп/177/47/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000824 від 23.10.2021 відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з угодою про визнання винуватості, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Інгулець Дніпропетровської області, з професійно технічною освітою, не одруженого, малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.09.2006 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Згідно постанови Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2006 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено в місця позбавлення волі строком на 2 роки;

- 10.11.2008 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетрвоської області за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 190, 395, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 03 роки 10 місяців. Звільнений 22.04.2011 з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№ 21) на підстави постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2011 року, умовно-достроково з невідбутою частиною покарання строком на 01 рік 10 місяців;

- 07.12.2011 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст.. 71 КК України до позбавлення волі строком на 04 роки 04 місяці;

- 31.01.2012 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 04 роки 10 місяців;

- 26.06.2012 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 05 років. Звільнений 09.03.2016 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- 02.11.2020 Інгулецьким районним судом м. Кривого рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 02 роки;

- 25.02.2021 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі;

- 27.07.2022 вироком Дніпровського апеляційного суду, яким вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 скасовано в частині призначеного покарання. Засуджено за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, зараховано повністю покарання відбуте частково за попередніми вироками Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02.11.2020 та 25.02.2021, за сукупністю злочинів призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України,-

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за корисливі злочини, повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
Так, в жовтні 2020 року, більш точний час встановити не вдалося можливим, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих частин залізної колії, котрі належать «П`ятихатській дистанції колії» регіональної філії «Придніпровської залізниці» АТ «Укрзалізниця» та обернення викраденого на власну користь, для чого останній заздалегідь підготовив невстановлене під час досудового розслідування знаряддя вчинення злочину, котрим можливо здійснити розукомплектування залізничної колії, та обрав місце для скоєння злочину.
Реалізуючи виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, в жовтні 2020 року, більш точний час встановити не вдалося можливим, ОСОБА_3 прибув до тупику №19 станції Саксагань «П`ятихатської дистанції колії» яка розташована поблизу смт Шевченківське в Криворізькому районі Дніпропетровської області, де переконавшись у відсутності можливих свідків чи очевидців, а також в тому, що його дії носять таємний характер, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи із корисливих мотивів, повторно, за допомогою невстановленого під час досудового розвідування знаряддя злочину, шляхом розкомплектування та пошкодження, викрав майно належне «П`ятихатській дистанції колії», а саме: костилі колійні - 220 штук вартістю 415 гривень 80 копійок, підкладки Д65 - 55 штук, вартістю 2556 гривень 95 копійки.
Після чого, ОСОБА_3 місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном покинув, обернувши викрадене на власну користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпіломуАТ «Укрзалізниця», в особі «П`ятихатська дистанція колії» матеріальну шкоду на загальну суму 2972 гривень 75 копійок.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

У даному кримінальному провадженні між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000824 від 23.10.2021, та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , 19.08.2022 укладено угоду про визнання винуватості, яка скріплена підписами сторін.

Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому діянні.

Сторони угоди погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання погоджено у вказаній угоді, більш суворим покаранням призначеним вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2022, остаточно визначити до відбування покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обвинуваченому, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ч. 2 ст. 473 КПК України, а також про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та призначення йому покарання з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, встановивши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно, надав згоду на призначення обумовленого сторонами покарання. Також вказав про повне визнання цивільного позову заявленого в рамках даного кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , проти затвердження угоди не заперечував.

Представник потерпілого, надав заяву про згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 по даному кримінальному провадження, в судове засідання не прибув, матеріали справи містять заяву представника потерпілого про розгляд справи за його відсутності та задоволення цивільного позову.

Прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду, укладену між ним та обвинуваченим, за участі його захисника ОСОБА_5 , яку вони підписали добровільно 19.08.2022. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внаслідок якого шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, який вчинено до ухвалення вироків Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу 02.11.2020 яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та вироку Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25.02.2021 яким ОСОБА_3 засуджено з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, кожен з яких набрав законної сили, а також до ухвалення вироку Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2022, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Покарання, яке узгоджено сторонами угоди, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, та враховує пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованим, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також суд приймає до уваги те, що покарання визначено сторонами з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67, ч.4 ст. 70 КК України, а ОСОБА_3 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, потерпілий надав згоду на її затвердження, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди від 19.08.2022 про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Дійшовши висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого сторонами остаточного покарання, від відбування якого обвинувачений підлягає звільненню з випробуванням відповідно до умов угоди, беручи до уваги положення ч.3 ст. 75 КК України щодо виключного права суду визначати тривалість іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне, з урахуванням особи обвинуваченого та його щирого каяття, визначити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків визначених ч.1 ст. 76 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, потерпілим заявлено цивільний позов, який ухвалою суду від 22.12.2021 прийнято до спільного розгляду з вказаним обвинувальним актом. Так, АТ «Українська залізниця» пред`явило позов до ОСОБА_3 та просило стягнути з нього 3567,85 грн., що складає вартість викраденого майна з урахуванням ПДВ (а.с. 50-51).

Обвинувачений ОСОБА_3 пред`явлений позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

При вирішенні цивільного позову потерпілого суд керується вимогами ст.ст. 127, 128, 129 КПК України, ст. 22, 1166 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст.129 КПК України).
Як вбачається з положень ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Так, відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч.3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», зі змінами, при визначенні розміру шкоди суд має виходити з цін на майно, що діють у даній місцевості на час розгляду справи, і застосовувати встановлені нормативно-правовими актами для даних випадків кратність, коефіцієнти, індекси, податок на добавлену вартість, акцизний збір тощо.
На підтвердження розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суду надано довідку про вартість викраденого майна на загальну суму 3567,85 грн (а.с. 55).
Беручи до уваги викладене, доведений розмір матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно у завданні шкоди, наявність причинного зв`язку між злочинними діями ОСОБА_3 та шкодою, суд вважає за необхідне цивільний позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ «Українська залізниця» 3567,85 грн.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.08.2022 між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000824 від 23.10.2021, з однієї сторони та обвинуваченим у даному провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, за участю адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000824 від 23.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вказаним вироком, покаранням призначеним за вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2022 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Цивільний позов АТ «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Солонянським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 19.12.2014) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» () 3567 (три тисячі п`ятсот шістдесят сім) гривень 85 копійок, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Речовий доказ: металеву накладку, передану на зберігання потерпілому (а.п. 32) - залишити потерпілому.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1