Справа № 727/4500/22
Провадження № 1-кп/727/279/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року
Шевченківський районний суд м.Чернівці
у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Чернівці, кримінальне провадження №0000159 від 17.11.2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Івано-Франківської області, місто Снятин, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,утриманців не має, освіта повна загальна середня, безробітного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, перебуваючи на посаді гранотометника 3 десатно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16,125,126, 129-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування, о 08 год. 00 хв. 21.08.2017 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та вибув до місця свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов*язаний із проходженням військової служби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердивши при цьому викладені в обвинуваченні фактичні обставини вчинення ним злочину. Суду обвинувачений показав, що проходив військову службу за контрактом з 10.08.2017 року, у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 21.08.2017 року він самовільно її залишив, вибувши до свого постійного місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не бажав проходити в подальшому військову службу. При цьому, покидаючи військову частину, він дійсно не повідомив про даний факт командира, а саме: з відповідним з рапортом не звертався. Просив суд суворо його не карати.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального злочину та визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України повністю, з`ясувавши при цьому те, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ,ураховуючи відсутність будь-яких сумнівів в добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а також, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, а також частково дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Крім того суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
До пом`якшуючих покарання обставин, згідно ст. 66 КК України, суд відносить те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, при призначенні виду та міри покарання, суд керуючись вимогами ст. ст. 50,65 КК України, а також, враховуючи характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, належать до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, раніше не судимий та після вчинення даного злочину інших кримінально-караних діянь не вчиняв, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра, негативні характеристики щодо нього відсутні, має постійне мсіце реєстрації та проживання, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах мінімальної санкції ч. 3 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.. 75 КК України, тобто з встановленням іспитового строку, з покладенням при цьому на нього, обов*язків, передбачених ст. 76 КК України.
Саме такий вид покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Речові докази та судові витрати відсутні.
Відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, на даний час підстав для його застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.174, 349,368-374, 376-377 КПК України , суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком тривалістю два роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
В іншій частині відповідно до ст. 395 КПК України вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.
Суддя ОСОБА_1