Справа № 676/5081/22
Провадження № 1-кс/676/1415/22
УХВАЛА
07 жовтня 2022 року м. Кам`янець-Подільський
В судове засідання прокурор не з`явилась, подала заяву в якій просила судове засідання провести у її відсутності, клопотання просила задоволити.
Клопотання підлягає розгляду у відсутності осіб, у володінні яких знаходяться майно, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність його часткового задоволення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. При цьому, статтею 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так, недоліки вказані в ухвалі слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2022 року прокурором в повторно поданому клопотанні було усунуто частково.
Зі змісту договорів оренди землі від 27.05.2019 року встановлено, що дані земельні ділянки передаються в оренду на 49 років для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (будівництво сонячної електростанції).
Однак, з даних протоколу огляду місця події від 21.09.2022 року вбачаться, що на вказаних земельних ділянках жодних споруд сонячних електростанцій немає, натомість вони оброблені та засіяні сільськогосподарською культурою соєю, яка перебуває у фазі гілкування та появи бобів. Також, з пояснень головного спеціаліста відділу земельних відносин Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради ОСОБА_5 встановлено, що від початку оренди земельних ділянок орендодавцями взагалі не сплачувалась орендна плата, закріплена відповідними договорами.
Враховуючи вищевказане, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено підстави, які підтверджують, що зазначені земельні ділянки, на які сторона обвинувачення хоче накласти арешт, мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, що вимагає проведення невідкладних слідчих та процесуальних дій, а тому застосування стороною обвинувачення заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна на даному етапі досудового розслідування зазначеного кримінального провадження є доцільним, обґрунтованим та співрозмірним обмеженню права власності завданням кримінального провадження.
Разом з тим, на думку суду, є необґрунтованим прохання прокурора щодо заборони будь-яким особам користуватись, розпоряджатись чи вчиняти будь-які дії з сільськогосподарською культурою соєю, яка засаджена на цих земельних ділянках з наступних підстав.
Вказане клопотання не містить будь-яких доказів, що сільськогосподарська культура (соя), вирощена на даних земельних ділянках, визнана речовим доказом в рамках кримінальному провадженні і дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Посилання прокурора на те, що забезпечення її арешту необхідно для збереження як речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, є формальним, з огляду на відсутність зазначення яке саме доказове значення має врожай даної сільськогосподарської культури, враховуючи правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення. Тобто, клопотання прокурора всупереч п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого арешту, його підстави та мети.
Також, прокурором в порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України належним чином не з`ясовано власника майна, яке підлягає арешту. Наявність в матеріалах клопотання письмових пояснень свідка ОСОБА_6 про те, що орендарями даних земельних ділянок не здійснювалось будь-яких робіт на них, не може підтверджувати наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Свідок ОСОБА_6 не є законним орендарем чи власником даних земельних ділянок і жодного відношення до інкримінованого кримінального провадження немає. Натомість, прокурором не з`ясовано в законних орендарів за договорами оренди землі, укладеними між Слобідсько-Кульчієвецькою сільською радою та ТОВ «Енергосолар Поділля» в особі директора ОСОБА_3 та ТОВ «Енергоеко Поділля» в особі директора ОСОБА_4 кому належить вирощена на орендованих ними земельних ділянках сільськогосподарська культура (соя).
Таким чином, в задоволенні клопотання прокурора в частині щодо накладення арешту на сільськогосподарську культуру сою, вирощену на вказаних земельних ділянках, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -
Клопотання прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна задоволити частково.
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині заборони будь-яким особам користуватись, розпоряджатись чи вчиняти будь-які інші дії з сільськогосподарською культурою соєю, яка засаджена на зазначених вище земельних ділянках.
Копію ухвали вручити прокурору.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня проголошення безпосередньо до апеляційного суду.

Слідчий суддя