Номер провадження: 11-кп/813/948/22
Справа № 522/2335/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000007, внесеному до ЄРДР 01 січня 2018 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:

Вирком Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього належному йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання по вказаному кримінальному провадженню тобто з 03.01.2018 року.

ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання за:

- ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 3 (три) місяці з конфіскацією всього належного йому майна.

- ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).

На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання по вказаному кримінальному провадженню, тобто з 01.01.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 витрати за проведення експертизи холодної зброї № 36-Б від 18.01.2018 у розмірі 572 грн (п`ятсот сімдесят дві гривні) солідарно.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк утримання ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженню в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в період з 01.01.2018 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк утримання ОСОБА_9 по даному кримінальному провадженню в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в період з 03.01.2018 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Не погодившись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , та обвинувачений ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, за якими ухвалою судді-доповідача було відкрито апеляційне провадження.
Згодом, обвинувачений ОСОБА_8 подав до апеляційного суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування свого клопотання посилається на введений в Україні воєнного стану, а тому перебування останнього в умовах СІЗО його життя наражається на небезпеку. Також обвинувачений зазначає, що має бажання брати участь у заходах забезпечення національної безпеки і оборони.
На підставі наведеного просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав вимоги поданого клопотання та просив його задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти його задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
До заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, відносяться також запобіжні заходи.
Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Враховуючи те, що глава 31 КПК України «Провадження в суді апеляційної інстанції» загалом не визначає порядку розгляду клопотань учасників судового провадження про обрання, зміну або скасування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає за необхідне в даному випадку, керуючись засадою законності та, використовуючи аналогію закону, застосувати приписи ч. 2 ст. 331 КПК України.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Апеляційний суд бере до уваги, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово підкреслював (у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства»), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.
ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення ЄСПЛ вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи та за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
В свою чергу, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, та розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі останній, перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні, тяжкого корисливого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, офіційного непрацевлаштований, постійного місця проживання немає, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, тобто у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , а також запобігти вищевказаному встановленому судом ризику.
За викладених обставин, суддя-доповідач вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000007, внесеному до ЄРДР 01 січня 2018 року, підлягають залишенню без задоволення, а визначений стосовно обвинуваченого вирокомПриморського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишенню без змін з підстав, зазначених вище.
Керуючись ст. ст. 24, 176, 183, 194, 201, 370, 372, 376, 401, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000007, внесеному до ЄРДР 01 січня 2018 року, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3