Номер провадження:1-кс/521/3131/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2022 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001042 від 01.10.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно, яке 08.09.2022 року виявлено та вилучено в ході санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Частина 1 статті 64-2 КПК України визначає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з частиною 2 статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Системний аналіз викладених норм дає підстави слідчому судді дійти висновку, що із клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.
Слідчим суддею встановлено, що в клопотанні не зазначено кому саме належить вилучене майно, як не визначено процесуальний статус особи (осіб), на майно яких слідчий просить накласти арешт.
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні № 0001042 від 01.10.2021 року, підозра жодній особі не повідомлена.
Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Вочевидь, вказані обставини свідчать про не дотримання слідчим та прокурором вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України, хоча це клопотання погоджене прокурором і має його підпис.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог ст. 172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись ст. ст. 36, 37, 64-2, 132, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001042 від 01.10.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України - повернути для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.
Після усунення недоліків,що зазначені у цій ухвалі, орган досудового розслідування не позбавлений права повторно звернутися із даним клопотанням до слідчого судді в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1