Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1763/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 від 29.09.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любар Любарського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не інваліда, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.07.2012 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 04.04.2014 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді 2 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 08.07.2015 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 13.02.2017 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до міри покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі; 06.10.2017 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, останній раз 06.10.2017 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, звільнившись з місць відбуття покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому порядку , на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах.
Так, 17.09.2020 року близько 18.00 години ОСОБА_4 перебував у кімнаті будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яку він винаймав для тимчасового проживання у власниці ОСОБА_5 .

В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в той же день та час, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно з корисливих спонукань, переконавшись, що його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу зайшов до другої кімнати спальні будинку у якому він тимчасово проживав, заходити до якої йому категорично заборонялося.

Перебуваючи у другій кімнаті спальні ОСОБА_4 , підійшов до дерев`яної тумбочки, з шухляди якої таємно викрав бувший в експлуатації мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy J1 (2016) Duos SM-J120H/DS (SEK) 1GB/8GB Gold», індивідуальний ідентифікаційний номер ІМЕІ (1): НОМЕР_1 ; ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2735/20-25 від 01.10.2020 року- 1087 грн. 50 коп. та срібний ланцюжок вартістю 347 грн. 50 коп., що належать ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 після вчинення крадіжки вийшов із викраденим майном з кімнати, у якій він не проживав, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В результаті вище вказаного кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_5 було завдано матеріального збитку на суму 1435,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, які підтвердив наданими у судовому засіданні показами, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України і згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Прокурор у судовому засіданні просить суд при призначенні покарання обвинуваченому врахувати відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та призначити покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Також прокурор просить витрати на експертизу в розмірі 1634,40 грн. стягнути з обвинуваченого та речові докази у даному кримінальному провадженні повернути потерпілій. Крім того, прокурор просить обрати обвинуваченому до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про проведення підготовчого та судового засідання у справі без її участі. Претензій матеріального та морального з характеру до обвинуваченого не має. При призначенні міри покарання покладається на розсуд суду.
Прокурор, обвинувачений вважають за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілої.
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Судом створено необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження, беручи до уваги те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечують проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення, як таких, що ніким не оспорюються, окрім допиту обвинуваченого та дослідженням матеріалів експертних висновків, судових витрат, речових доказів, характеризуючих особу ОСОБА_4 матеріалів та судових рішень за попередні правопорушення.

Прокурором в судовому засіданні надані суду копії вироків, з яких вбачається, що ОСОБА_4 було засуджено 09.07.2012 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 04.04.2014 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді 2 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 08.07.2015 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, 13.02.2017 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до міри покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, 06.10.2017 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив факти неодноразового засудження його Любарським районним судом Житомирської області за вчинення кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Тому оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого: за місцем проживання характеризується негативно, не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Тому суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у межах санкції частини 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження інших кримінальних правопорушень.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов не був заявлений, арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи становлять 1634 грн. 40 коп., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Крім того, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від суду або учинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись : ст.ст. 32, 50, 65, 66, 67, ч. 2 ст. 185 КК України ; ст.ст. 100, 177, 179, 194, 349, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання .

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Початок строку відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі відраховувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи в розмірі 1634 грн. 40 коп.

Речові докази:мобільний телефон марки «SAMSUNG» та срібний ланцюжок - повернути законному власнику ОСОБА_5 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1