"17" серпня 2022 р. Справа № 363/4202/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань № 0000692 від 21.08.2019 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Литвинівка Вишгородського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000692 від 21.08.2019 року, яке надійшло до суду від прокурора з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч.2 ст.125 КК України.
Досудовим слідством ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 09.08.2019 року близько 13 години ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходилися на проїжджій частині неподалік домоволодіння АДРЕСА_1 . В цей час, між останніми виникла словесна суперечка, яка розпочалася на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_4 виник прямий умисел спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 . В результаті конфлікту, ОСОБА_4 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс три удари кулаком правої та лівої руки зібраної в кулак по голові та обличчю потерпілого ОСОБА_5 , а саме: один удар кулаком правої руки в потилицю, один удар кулаком лівої руки в праву скроневу ділянку, та один удар кулаком правої руки в ліву щелепу. Від ударів ОСОБА_5 не втримався на ногах та впав на землю. В результаті вказаних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відповідно до висновку експерта в сукупності отримав наступні тілесні ушкодження: забій правої скроневої ділянки. Зазначене ушкодження виникло від дій тупого (тупих) предмета(предметів) (з урахуванням обставин справи ймовірно внаслідок удару(-ів) кулаками рук), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6, але не більше ніж 21 день.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України - тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовим клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000692 від 21.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ч.2 ст. 125 КК України. Зазначив, що він розуміє, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності є підставою, що його не реабілітує. При цьому вказав, що наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності саме на підставі ст. 49 КК України, вказуючи на своє право на таке звільнення, передбачене кримінальним та кримінальним процесуальним законодавством.
Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 та його представникв судове засідання не з`явилися, 07.12.2021 р. через канцелярію суду подали клопотання, в якому просили розгляд справи проводити без їх участі. Заявлений цивільний позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності по обвинуваченню за ч. 2 ст. 125 КК України, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
Відповідно до ч.1 ст.12 КК України дане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, за яке передбачене найбільш суворе покарання до 2 років обмеження волі.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.
У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Судом не встановлено обставин і не отримано доказів на підтвердження зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.2, 3 ст.49 КК України.
Встановлено, що з 09.08.2019 року тобто з дня вчинення кримінального проступку, минуло більше трьох років, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою до закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
У кримінальному провадженні № 463/5277/16-к Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року наголосив, що ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст. 285-289 КПК України. Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Відсутність же клопотання сторін про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, позбавляє суд можливості самостійно ініціювати вирішення відповідного питання.
Дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Враховуючи наявність як матеріальних, так і процесуальних підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд вважає, що клопотання обвинуваченого є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як з моменту його вчинення минуло більше ніж три роки. Після його вчинення ОСОБА_4 інші кримінальні правопорушення не вчиняв.
Вищезазначені обставини дають всі підстави вважати, що з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, спливли строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
У справі також потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_5 у зв`язку з закриттям кримінального провадження слід залишити без розгляду, роз`яснивши право на його пред`явлення в порядку цивільного судочинства.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст.284, 286, 337, 369, 372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження за № 0000692 від 21.08.2019 року відносно ОСОБА_4 закрити.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на його пред`явлення в порядку цивільного судочинства.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 22.08.2022 року о 12 годині 40 хвилин

Головуючий ОСОБА_1