Дата документу Справа № 937/1389/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/1389/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/258/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 11 травня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

та ОСОБА_10 , вирок відносно якого не оскаржується.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

21 грудня 2019 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_7 , знаходячись на території будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, напали на потерпілого ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, шляхом демонстрації ножа, наявного при ОСОБА_10 , яке потерпілий сприйняв як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, після чого, висловили вимогу про передачу належного йому мобільного телефону марки «XiaomiRedmi 4X», в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 2000 гривень, та заволоділи вказаним мобільним телефоном, чим заподіяли потерпілому майнову шкоду.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2021 року, зокрема:

ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і йому призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 24.12.2019 року.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання ОСОБА_7 внаслідок його суворості. Просить змінити вирок суду відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувачений свою вину визнав повністю, у вчиненому покаявся. При призначенні ОСОБА_7 покарання суд повинен був врахувати характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке хоча і відноситься до тяжких, корисливого спрямування, однак матеріальної та фізичної шкоди заподіяно не було (шкода повністю відшкодована та є невеликою), вчинено один епізод протиправних дій. Потерпілим цивільного позову заявлено не було, оскільки він не має жодних претензій ні морального, ні матеріального характеру, просив призначити не суворе покарання. Роль ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині була незначною. Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обтяжуючих покарання обставин не встановлено. ОСОБА_7 не має судимостей, на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, є сиротою. Крім того, перебуваючи тривалий час в місцях позбавлення волі (з 24.12.2019 року), у ОСОБА_7 було достатньо часу, щоб зробити для себе відповідні висновки про недопущення скоєння ним в подальшому нових правопорушень.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу захисника та просив його звільнити від відбування покарання. Зазначив, що він визнав свою вину, має трьохрічного сина.
Прокурор в судовому засіданні висловила заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без змін. Зазначила, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, при цьому, суд призначив йому достатньо м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Заяв чи клопотань від обвинуваченого про особисту участь в судовому засіданні або участь в режимі відеоконференції на адресу апеляційного суду не надходило. При цьому, участь обвинуваченого не є обов`язковою, оскільки вирок щодо останнього учасниками провадження не оскаржується. Враховуючи дані обставини, апеляційний суд відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_10 .

Враховуючи, що захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та він не повідомив про причини своєї неявки, участь захисника не є обов`язковою, апеляційний суд у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд за відсутності адвоката ОСОБА_12 .

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілий, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілого ОСОБА_11 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, установлених та перевірених місцевим судом, кримінально-правової оцінки його дій за ч. 2 ст. 187 КК України відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд не перевіряє, оскільки законність та обґрунтованість вироку у цій частині стороною захисту не оскаржуються.

Відповідаючи на доводи захисника з приводу суворості призначеного покарання, колегія суддів виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, який є таким, що згідно ст. 89 КК України, не має судимостей,свою вину визнав, розкаявся, характеризується позитивно, відсутня матеріальна шкода, що районний суд у сукупності визнав обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання та істотне знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопрушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, суд не встановив.

Одночасно суд першої інстанції врахував і думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому не суворого покарання.

Отже, судом першої інстанції при дослідженні матеріалів провадження в повній мірі враховані усі відомості, які характеризують обвинуваченого, у достатньому об`ємі його ставлення до скоєного та обґрунтовано призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України без конфіскації майна, тобто нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією ч.2 ст. 187 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Так, наведений висновок судова колегія аргументує фактичними обставинами скоєного розбійного нападу, який здійснений за попередньою змовою групою осіб, шляхом демонстрації ножа. Також у якості характеризуючих даних бере до уваги попередні притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

З приводу доводу сторони захисту щодо відсутності матеріальної шкоди, то слід зауважити на її відшкодуванні шляхом повернення викраденого майна діями працівників поліції, що не можна віднести на користь дій обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів не знаходить переконливими доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі. Наведені апелянтом обставини були враховані місцевим судом при призначенні обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Отже, на думку колегії суддів, призначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам призначення покарання, є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначене місцевим судом покарання, з огляду на сукупність оцінених судом обставин щодо скоєного злочину та особи ОСОБА_7 , вочевидь не можна вважати невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок суворості, що вказує на безпідставність доводів сторони захисту.

Оцінюючи наведені в апеляційній скарзі доводи щодо мотивів призначення ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає виключних та переконливих підстав для пом`якшення покарання.

При цьому, інших вагомих обставин, ніж ті, що були вже враховані місцевим судом при призначенні ОСОБА_7 покарання, сторона захисту на користь заявленої вимоги не наводить.

Твердження захисника про те, що обвинувачений є сиротою, не може слугувати підставою для призначення ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Посилання обвинуваченого під час апеляційного розгляду на наявність у нього трьохрічного сина не є переконливою обставиною для зменшення строку покарання.
До того ж, судова колегія звертає увагу на те, що стороною захисту на підтвердження вказаного факту не було надано жодного доказу, а матеріали кримінального провадження таких доказів також не містять.

Інших обставин, які б можна було віднести на користь призначення ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює визнання доводів сторони захисту як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання, призначене ОСОБА_7 , відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає необхідним вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4