Житомирський апеляційний суд
Справа №272/801/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000224 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 31 січня 2022 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та проживаючу в АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

- за ч. 1 ст. 115 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 період з 01.06.2016 р. по 02.06.2016 р., а саме один день, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно протоколу затримання від 01.06.2016 року у порядку ст. 208 КПК України.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 3311 грн. та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 3 606,36 грн.:

- судово- імунологічної №7/84 від 04.07.2016 у сумі 615,72 грн.;

- судово- імунологічної №7/83 від 30.06.2016 у сумі 615,72 грн.;

- судово- імунологічної №7/87 від 07.07.2016 у сумі 791,64 грн.;

- судово- імунологічної №7/86 від 05.07.2016 у сумі 879,60 грн.;

- судово- імунологічної №7/85 від 06.07.2016 у сумі 615,72 грн.;

- судово- імунологічної №7/82 від 29.06.2016 у сумі 87,96 грн.

Речові докази по справі:

- дошку для ручного прання, металеву лопату, поліетиленову каністру, дерев`яну палицю, дерев`яну рукоятку від сокири, металеву раму плити, одяг ОСОБА_6 : сорочку, футболку типу «туніка», футболку, шорти, спортивні штани, пару шльопанців - ухвалено повернути власнику;

- одяг ОСОБА_10 : футболку, спортивні штани, труси, пару шкарпеток, скляну пляшку ємністю 0,5л з етикеткою «Рогань» - ухвалено знищити.

встановила:

Як встановив суд, упродовж останніх 2-х років ОСОБА_6 проживала з ОСОБА_10 , 1968 р.н., у незареєстрованому шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 .

31.05.2016 року близько 19:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з мотивів ревнощів, у ході словесної суперечки з останнім, виник протиправний умисел, спрямований на його вбивство.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці, день та час, умисно заздалегідь не пристосованими підручними предметами дерев`яною палицею, дошкою для ручного прання та поліетиленовою каністрою, в невстановленій послідовності, нанесла близько 50 ударів останньому по голові, тулубу, кінцівкам, в результаті яких настала смерть ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, який виправдати ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України за недоведеністю.

Зазначає, що сторона обвинувачення неправильно кваліфікувала дії ОСОБА_6 , оскільки відсутня основна кваліфікуюча ознака злочину, який інкримінується останній - умисел на вбивство.

На його думку, психологічний стан ОСОБА_6 , в момент вчинення дій повинен визначити експерт. Проведена в процесі розгляду справи психолого-психіатрична експертиза фактично не проводила психологічне дослідження обвинуваченої ОСОБА_6 .

Крім того, вказує, що сторона захисту звернулась за допомогою до незалежного спеціаліста щодо визначення психологічного стану ОСОБА_6 в момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 31.05.2016 року. За наслідками такого дослідження незалежним спеціалістом зазначено про можливі психологічні відхилення, які були у ОСОБА_6 в момент заподіяння тілесних ушкоджень та даним спеціалістом запропоновано провести психологічну експертизу стану ОСОБА_6 , в момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

В подальшому, сторона захисту подала клопотання про проведення повторної психолого-психіатричної експертизи, яке на його думку суд необґрунтовано відхилив.

Звертає увагу на правовий висновок Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який в ухвалі від 03.03.2016 року (справа №5-201км16) де зазначено, що стан алкогольного сп`яніння не виключає наявність стану фрустрації, як підстави для сильного душевного хвилювання.

Зазначає, що про неадекватність обвинуваченої, в момент заподіяння тілесних ушкоджень свідчили свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_14 , які вказали про те що такої неадекватної як в той день вони ОСОБА_6 ніколи не бачили, що свідчить про можливий стан афекту. Вважає, що наявність великої кількості завданих ударів всіма підручними, а не заздалегідь заготовленим знаряддям злочину, засобами (платмасова каністра, дошка для прання, черенок від лопати) можуть свідчити про стан афекту особи в момент заподіяння таких дій.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані обвинуваченням докази в підтвердження вини ОСОБА_6 та проаналізувавши їх в сукупності прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства, вірно кваліфікувавши її дії за ч. 1 ст. 115 КК України, обґрунтувавши це належним чином у вироку.

Фактичні обставини, що стосуються спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 дерев`яною палицею, дошкою для ручного прання та поліетиленовою каністрою, в невстановленій послідовності, з нанесенням близько 50 ударів останньому по голові, тулубу, кінцівкам, а також те, що вони стали причиною смерті ОСОБА_10 , в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невірну кваліфікацію кримінального правопорушення, а саме, що ОСОБА_15 не мала умислу на вбивство ОСОБА_10 , а діяла в стані сильного душевного хвилювання то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який належним чином, посилаючись на докази, правові позиції Верховного суду обґрунтував свої висновки про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України.

Так, згідно до висновку експерта №68 від 01.06.2016 при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна правої гомілки, дрібно точкових саден правої гомілки, садна та синця у ділянці правого колінного суглобу, дрібно точкових саден та синців (2-х) правого стегна, синця правої сідниці, саден (4-х) та синця лівої гомілки, синця у ділянці лівого колінного суглобу, масивного синця та саден (2-х) лівого стегна, синців (2-х) лівого стегна, масивного синця лівої верхньої кінцівки, масивного синця та забійних ран (3-х) правої кисті, синця у ділянці правого променево-зап`ясткового суглобу, саден (2-х) правого передпліччя, синця правої бокової поверхні тулубу, синця лівої поперекової ділянки, масивного синця задньої поверхні тулубу, масивного синця лівої бокової поверхні тулубу, синця лівої молочної залози, масивного синця передньої грудної та черевної стінок справа, забійної рани підборіддя, синця правої виличної ділянки, масивної підшкірної гематоми лівої половини обличчя, забійної рани лівої брови, синців (2-х) лівої вушної мушлі, забійної рани в лівій завушній ділянці, крововиливів у м`які тканини передньої грудної стінки, забою органів заднього середостіння (грудна аорта), забою правої легені, крововиливу у ліву навколо ниркову клітковину, повного відділення лівої виличної кістки з переломом комірок решітчастої кістки, крововиливу у м`які тканини обличчя зліва, котрі призвели до розвитку комбінованого шоку.
Смерть ОСОБА_10 настала від тупої поєднаної травми тіла у вигляді багато чисельних синців, саден та ран тіла, забою правої легені та заднього середостіння, крововиливів у м`які тканини та ліву навколониркову клітковину, повного відділення лівої виличної кістки з переломом комірок решітчастої кістки, що ускладнились розвитком комбінованого шоку. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження за механізмом свого утворення складають тупу поєднану травму тіла, утворились від не менше 48-ми контактів з твердими тупими предметами, в короткий проміжок часу одне за одним, в будь-якій послідовності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю.

Згідно до показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , останні бачили, як ОСОБА_6 наносила удари потерпілому, у тому числі дошкою для ручного прання, була агресивна, у стані алкогольного сп`яніння та кричала, що вб`є його та його коханку, її двічі відтягували від потерпілого.

За показаннями свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_6 31.05.2016 ввечері говорила, що вбила потерпілого, була у стані алкогольного сп`яніння, агресивна, ще перед подіями говорила, що вб`є ОСОБА_10 , бо він її зраджує.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №237-2016 від 05.07.2016, ОСОБА_6 у минулому будь-якими психіатричними захворюваннями не страждала та не страждає ними в даний час, виявляє клінічні ознаки розладу особистості та поведінки, який зумовлений тривалим вживанням алкогольних напоїв, стан компенсації. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F10.71 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Однак вищевказані зміни зі сторони психіки у ОСОБА_6 не досягають ступеню психічного захворювання, лежать у межах патології характеру внаслідок тривалого зловживання алкогольними напоями та не позбавляють її здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 у період часу, до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки також виявляла розлад особистості та поведінки, зумовлений тривалим вживанням алкогольних напоїв, стан компенсації, але на той проміжок часу вона у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би міг позбавляти її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебувала. Вчинки, які їй інкримінують, були пролонгованими у часі, послідовними, ситуаційно обумовленими з адекватною мовною продукцією, зв`язок з навколишнім не втрачала, цілеспрямовано рухалась у просторі та розподіляла власну увагу, висунула власну версію подій, визнала свою вину. ОСОБА_6 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період часу до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру;

Відповідно до висновку комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи №91-2019 від 05.03.2019, ОСОБА_6 у минулому будь-якими психічними захворюваннями не страждала та не страждає ними в даний час, виявляє клінічні ознаки розладу особистості та поведінки, який зумовлений тривалим вживанням алкогольних напоїв, на теперішній час стан компенсації. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F10.71 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Однак вищевказані зміни зі сторони психіки у ОСОБА_6 не досягають ступеню психічного захворювання, лежать у межах патології особистості та не позбавляють її здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 у період часу, до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки хронічним психічним захворюванням не страждала та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би міг позбавляти її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не перебувала. Виявляла розлад особистості та поведінки, зумовлений тривалим вживанням алкогольних напоїв, стан компенсації, який не досягав ступеню психічного захворювання, знаходився в межах патології особистості та не позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вчинки, які їй інкримінуються, були пролонгованими у часі, послідовними, ситуаційно обумовленими з адекватною мовною продукцією, зв`язок з навколишнім не втрачала, цілеспрямовано рухалась у просторі та розподіляла власну увагу, висунула власну версію подій, визнала свою вину.
Питання про сильне душевне хвилювання є юридичним поняттям та не входить до компетенції комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи. ОСОБА_6 в момент вчинення інкримінованого їй діяння в стані фізіологічного афекту не знаходилась;

Допитана в судовому засіданні експерт психолог ОСОБА_17 , роз`яснила, що емоційна реакція, яка виникла у момент скоєння протиправного вчинку, а саме «пішла з`ясовувати відносини» - не знаходяться в структурі фізіологічного афекту, а визначається її особистісними рисами та особистісним відношенням до даної ситуації. Однак, «душевне хвилювання» та «фізіологічний афект» - це синонімічні категорії. Оскільки обвинувачена в момент вчинення злочину перебувала у стані алкогольного сп`яніння, то це категорично виключає перебування у стані фізіологічного афекту, хоча і послаблює сприйняття оточення, обвинувачена дотримувалась формального спілкування, а те, що вона змінювала предмети, якими наносила удари, також вказує на те, що в стані фізіологічного афекту однозначно не перебувала.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я», звернуто увагу судів, що питання про наявність умислу необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки обвинувачена ОСОБА_6 нанесла потерпілому не менше 48 ударів, з використанням таких предметів як палиця, дошка для прання з локалізацією, в тому числі і у життєво важливі органи (голову), не припиняла своїх дій навіть, коли її намагалися відтягнути, висловлювала погрози вбивства, зв`язку з оточенням не втрачала діяла цілеспрямовано свідчать, що в її діях виключається можливість вбивства у стані сильного душевного хвилювання, а її дій вірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК, як протиправне заподіяння смерті інший людині (умисне вбивство).

Ці обставини на думку колегії суддів виключають в діях ОСОБА_6 і склад злочинів, передбачених ст. 119, ч.2 ст. 121 КК України про, що вказує захисник.
Доводи про те, що суд неповно з`ясував усі обставини справи, оскільки відхилив клопотання сторони захисту про призначення повторної судово психолого психіатричної експертизи, є безпідставними, оскільки зазначене клопотання суд розглянув і прийняв по ньому відповідне обґрунтоване рішення, яке у апеляційній скарзі не спростоване.
За змістом закону, проведення повторних експертиз та здійснення інших процесуальних дій є правом, а не обов`язком суду. Тому відмова в задоволенні клопотань сторони захисту з цього приводу свідчить не про істотне порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження обставин кримінального провадження, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності вчинення цих дій, оскільки обставини, поставлені захистом під сумнів, були перевірені шляхом дослідження інших доказів, яким надано належну оцінку.
З огляду це, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність необхідності у проведенні повторної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи та обґрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання з цього приводу.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався, належним чином мотивував свої висновки в цій частині та призначив ОСОБА_6 достатнє покарання для її виправлення і попередження нових злочинів. Врахував при цьому, що остання за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштована, зловживає спиртними напоями, раніше не судима, відсутність обставини, що пом`якшує та наявність такої обставини, що обтяжує покарання, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи, дав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для скасування оскаржуваного вироку та закриття провадження за недоведеністю, як про те просить в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , а також перекваліфікації її дій відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 31 січня 2022 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженій, яка утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді: