СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/988/22
ун. № 759/4037/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2022 року м. Київ
Слідча суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному проваджені ОСОБА_3 , подане в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2022 за №0000857, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який здобув середньою освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному проваджені ОСОБА_3 , та подане в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2022 за №0000857, про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2022 за №0000857, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.04.2022 о 22 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 31, працівниками поліції був зупинений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого в подальшому затримано у порядку ст. 208 КПК України, та в ході проведення особистого обшуку останнього виявлено та вилучено предмет схожий на ручну гранату РГД-5 та предмет зовні схожий на запал УЗРГМ-2. Тоді ж, ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання бойових припасів, порушив Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року. Згідно з довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів Національної поліції України Головного управління Національної поліції у м. Києві Управління вибухотехнічної служби від 15.04.2022 виявлені предмети є корпусом гранати РГД-5 та запалом УЗРГМ-2 з маркуванням чорного кольору 115-85, що відноситься що вибухових пристроїв. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , якому 16.04.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом працівників поліції; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 14.04.2022 року; показами свідків; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання: спробам його переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; вчиненню інших кримінальних правопорушень, за наявністю для застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу. На даний час встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років. Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Вищевикладене свідчить про необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочинів. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Застава не може бути обрана, оскільки у підозрюваного відсутня сума грошових коштів, необхідних для внесення на спеціальний рахунок для забезпечення виконання ним покладених обов`язків. Крім того, обирати запобіжний захід відносно підозрюваного домашній арешт недоцільно, оскільки він в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

У судому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав у ньому зазначених. Також зазначив, що на даний час відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 проходить службу у територіальній обороні чи Збройних силах України.
У судому засіданні захисник, позицію якого підтримав підозрюваний, просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Свою позицію захисник обґрунтовує тим, що ризики, наведені прокурором, не знайшли свого підтвердження. Крім того, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , носить мінімальну суспільну небезпеку.
У судому засіданні підозрюваний пояснив, що дійсно у нього була вилучена граната, однак, він хотів її здати правоохоронним органам, але не встиг. Дану гранату він знайшов у штабі територіальної оборони 14.04.2022 та забрав, оскільки не було відповідальної особи.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього додатки, слідча суддя дійшла такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1714.04.2022 за №0000857, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а. 4).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 15.04.2022 ОСОБА_4 затримано за в порядку ст. 208 КПК України 14.04.2022 о 22 год. 10 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а. 8-11).
16.04.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а. 28-30).
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо оцінки слідчою суддею обґрунтованості підозри, то слід зазначити, що вимога обґрунтованої (розумної) підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування слідча суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду (рішення у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32; рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184).
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на даний час повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.04.2022; копією довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; копіями протоколів огляду від 15.04.2022; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 15.04.2022; іншими матеріалами кримінального провадження (а. 5, 8-11, 13, 14-15, 16-17, 18-20, 21-23, 24-27).
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Крім того, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Враховуючи наведене, слідча суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій, належність та допустимість доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому, висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, слідча суддя враховує, що сама по собі тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному не є виправданням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак, суворість такого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення кримінальних правопорушень.

Так, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які мають враховуватися під час вирішення вказаного питання, зокрема, те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , а саме те, що він має міцні соціальні зв`язки, а саме проживає у цивільному шлюбі, зі слів має трьох неповнолітніх дітей, є військовозобов`язаним, а також з урахуванням того, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає з сім`єю, слідча суддя вважає, що прокурором недоведені підстави щодо застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також прокурором у судовому засіданні недоведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. За таких обставин, слідча суддя вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ч. 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вище наведене, на переконання слідчої судді, на даний час наявні всі підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Саме такий запобіжний захід є співрозмірним із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти визначеним ризикам.

На підставі та керуючись ст. 176-178, 180, 193, 194, 196, 197, 309, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИЛА:
У задоволені клопотання старшого слідчого відмовити.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який здобув середньою освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 15 червня 2022 року включно, заборонити ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 15 червня 2022 року включно, обов`язки, передбачені п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 15 червня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголосити о 12 год. 00 хв. 18.04.2022 року.

Слідча суддя ОСОБА_1