Справа № 455/21/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1095/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 455/21/21 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чижки Старосамбірського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 289 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2021 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України у строк остаточно призначеного покарання зараховано покарання, відбуте ним частково за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк остаточно призначеного ОСОБА_5 покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 25 грудня 2020 року по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він будучи раніше судимим 25.04.2016 Старосамбірським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин.
Так, ОСОБА_5 13.10.2020 у вечірній час, приблизно з 19.00 год до 23.00 год (точного часу судом не встановлено), перебуваючи в гостях у житловому будинку ОСОБА_9 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вийшов з житлового будинку на її необгороджене подвір`я, де, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно викотив з подвір`я ОСОБА_9 транспортний засіб - мотоцикл марки «Forte» моделі «FT110-2», 2019 року випуску, без державних реєстраційних номерних знаків, котрим користується ОСОБА_10 , на дорогу, де шляхом зламування замка запалювання у вказаному мотоциклі та з`єднання групи контактів електропроводів у замку запалювання, завів двигун вказаного мотоцикла та незаконно заволодівши таким, поїхав в напрямку с. Биличі Старосамбірського району Львівської області, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5130,35грн.
На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у які просить вироку суду змінити та зменшити строк покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі.

Крім того вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що кримінальні правопорушення, за які його засуджено вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.04.2016 вчинено під час дії Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015, та не зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч.1 ст. 404 КПК України.
Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не оспорюються.
Щодо покарання, з яким апелянт не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обране з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий за умисні корисливі злочини, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, був звільнений від відбування умовно-достроково, посередньо характеризується за місцем свого проживання, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні не має, офіційно працевлаштований, під динамічним спостереженням в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; відсутність обставин, які обтяжують покарання, щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, та призначене в мінімальних межах санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Доводи апелянта про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого через суворість колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

Усі дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.

Будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_5 у зв`язку із станом здоров`я не може перебувати у місцях позбавлення волі, матеріали кримінального провадження не містять.

На думку колегії суддів, підстави для застосування щодо ОСОБА_11 при призначенні йому покарання положень ст.ст. 69 КК України, як про це просить апелянт, відсутні.

За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, є правом, а не обов`язком суду і може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного, і які мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Колегія суддів з урахуванням у сукупності всіх обставин та особи обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин, не вбачає достатніх підстав для висновку про істотне зниження ступеню тяжкості злочину та для застосування положень ст. 69 КК України.

На думку колегії суддів, безпідставними також є доводи обвинуваченого про те, що оскільки кримінальні правопорушення за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року вчинені ним під час прямої дії закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015, а тому при призначенні йому покарання за оскаржуваним вироком слід застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VІІІ).
Апеляційним судом встановлено, що вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.04.2016 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.08.2016 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.03.2016 по 05.07.2016 з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. На підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2020 ОСОБА_5 звільнено умовно-достроково на невідбутий термін 05 (п`ять) місяців та 10 днів.
Крім цього, вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 28.04.2021, який набрав законної сили, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України., та, як вбачається зі змісту зазначеного вироку, на підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком (вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.04.2016), визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.
Тобто, вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.04.2016 уже був врахований на підставі ст. 71 КК України вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 28.04.2021, а тому його повторне приєднання до покарання за оскаржуваним вироком не допускається, а тому відсутні підстави задоволення апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування щодо нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

с у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4