ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1171/22 Справа № 202/3712/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дружня Бородянського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 вересня 2022 року включно й визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 520 000 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 402 КК України, тяжкість злочину та покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, його майновий стан, міцність соціальних зв"язків, а також те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виключний випадок, дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, об"єктивно існують та неможливість їх запобігання шляхом обрання підозрюівному більш м"якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, що забезпечить його належну процесуальну поведінку у цьому провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, з покладанням обов"язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на те, що рішення суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та його висновки не відповідають фактичним обставинам цього провадження. Так, апелянт зазначає, що слідчий суддя не дослідив та не з"ясував наявність підстав, з якими кримінальний процесуальний закон пов"язує можливість застосування запобіжного заходу. Захисник зокрема, вказує на те, що слідчий суддя, перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишив поза увагою ті обставини, що підставою для внесення відомостей в ЄРДР був рапорт слідчого, відомості у якому, на думку апелянта, охоплюються зовсім іншим складом злочину, менш тяжкого кримінального правопорушення, що в результаті створює зовсім інші правові наслідки для підозрюваного. Разом з тим, апелянт зазначає, що у змісті підозри ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 402 КК України органом досудового розслідування не конкретизовано та доказами не підтверджено, які саме його дії свідчили про відкриту відмову виконати наказ начальника, що містили ознаки непокори, як окремого складу правопорушення, що не було перевірено слідчий суддею при постановлені оскаржуваної ухвали.
Окрім того, захисник вказує, що ризики, встановлені ухвалою, є безпідставними, необґрунтованими та жодних доказів, які б підтверджували реальність їх існування, прокурором у судовому засіданні надано не було.
Водночас, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв"язки, зокрема, постійне місце роботи та проживання, бездоганну репутація та характеристику за місцем служби, роботи та проживання, утримує матір, яка є інвалідом та дружину, яка є вагітною та сам тяжко хворіє, але, незважаючи на ці обставини, слідчий суддя застосував найсуворіший запобіжний захід, не розглянувши належним чином можливість обрання більш м"якого запобіжного заходу, не пов"язаного із триманням під вартою. При цьому, захисник зауважує, що визначений розмір альтернативного запобіжного заходу, є непомірним для ОСОБА_6 , оскільки не відповідає його майновому, сімейному стану та обставинам цього провадження. З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Разом з цим, частиною 3 статті 183 КПК України встановлено, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані не в повному обсязі, а доводи скарги захисника заслуговують на увагу, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню.
Апеляційним судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000371 від 13.07.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. 15.07.2022 ОСОБА_6 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні цього злочину.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого було постановлено оскаржувану ухвалу.
З клопотання слідчого видно, що підозра ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 402 КК України підтверджується такими доказами: повідомленням командира в/ч НОМЕР_1 про вчинення правопорушення; Витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2022 №39 про призначення ОСОБА_6 на посаду гранатометника 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону, ВОС № 103061, довідкою військово-лікарської комісії № 77 від 04.07.2022 року № 77, протоколоми допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами слідчих експериментів, рапортом про відмову виконувати наказ самого ОСОБА_6 .
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, колегія суддів також зважає й на рішення ЄСПЛ від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», де зазначено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення.
Апеляційним суд вважає, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг скоїти цей злочин.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочину та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, особу підозрюваного, його майновий стан, міцність соціальних зв"язків, а також те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виключний випадок, та дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді в частині визначення розміру застави, як ашльтернативного запобіжного заходу, та вважає доводи скарги сторони захисту щодо непомірності розміру застави обґрунтованими, виходячи з такого.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених стеттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.
Разом з цим, апеляційний суд вважає, що у провадженні не доведено того, що визначена слідчим суддею сума застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка складає 520000 грн. не буде явно непомірною для підозрюваного, та не порушить його права на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, колегія суддів, враховуючи обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан, який підтверджується в тому числі довідкою про доходи від 21.07.2022, вважає за можливе зменшити розмір застави до 100 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 26000 грн. та перевущує граничний розмір, визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, проте у цьому випадку буде пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.
Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.09.2022 включно.
Визначити ОСОБА_6 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень.
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов"язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передати для виконання до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.
Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4