КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1838/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою забезпечити цивільний позов на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . Зокрема, ОСОБА_8 стверджує, що 14 грудня 2017 року ОСОБА_7 шахрайським шляхом заволоділа її квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_9 , теж вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання потерпілої ОСОБА_8 про накладення арешту на майно.

Зокрема, апелянт зазначає, що, згідно з витягом із Державного реєстру прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 , належала на праві власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 .Після чого, як вказує представник, право власності перейшло до ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу № 754 від 01 квітня 2015 року, укладеного між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , а потім між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу № 1285, на підставі якого право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_7 .

Крім того, автор апеляції не погоджується з висновками слідчого судді, що ОСОБА_8 не набула статусу цивільного позивача у кримінальному провадженні № 4. Так, апелянт стверджує, що 06 січня 2022 року ОСОБА_8 подала до Дарницького районного суду міста Києва цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а копія позовної заяви, а також клопотання про накладення арешту на майно були надіслані керівнику Дарницької окружної прокуратури міста Києва і начальнику Дарницького УП ГУ НП у місті Києві.

На думку представника, під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були завчасно проінформовані. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у їх відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 , який, діючи в інтересах власника майна ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 і її представника ОСОБА_9 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 4, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме за фактом заволодіння невстановленими особами шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_2 .

Згідно з наявним в матеріалах клопотання витягом із Державного реєстру прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 , належала на праві власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 . Після цього право власності перейшло до ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу № 754 від 01 квітня 2015 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_10
14 грудня 2017 року між ОСОБА_10 і ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу № 1285, на підставі якого право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_7 .
На думку ОСОБА_8 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , було набуто безпідставно, а ОСОБА_10 , зловживаючи своїми правами, вчинив дії, спрямовані на її виселення.

10 січня 2022 року ОСОБА_8 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_7 .

Це клопотання фактично мотивовано необхідністю забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

16 лютого 2022 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва приведене клопотання ОСОБА_8 було залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення клопотання ОСОБА_8 , внесене в межах кримінального провадження № 4, про накладення арешту на майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_7 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання та технічного запису судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_8 і її представника ОСОБА_9 та, дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_7 , з огляду на те, що відсутнє процесуальне рішення прокурора або слідчого про визнання ОСОБА_8 цивільним позивачем у вказаному кримінальному провадженні, а також що не доведено завдання ОСОБА_7 шкоди ОСОБА_8 та причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням цього колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч доводам апелянтів, обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_7 .

Про правильність такого рішення слідчого судді свідчать також і наступні обставини.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора або цивільного позивача, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Між тим, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження, в межах кримінального провадження № 4, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_10 не є підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, а це, в свою чергу, виключає можливість накладення арешту на їх майно саме з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тобто з метою забезпечення цивільного позову. З будь-якою іншою метою, передбаченою п. п. 1 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, вправі звернутися з клопотанням про арешт майна, у відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, тільки прокурор або слідчий за погодженням з прокурором, але такі відомості в матеріалах цього провадження відсутні.

Крім того, в ухвалі слідчого судді правильно акцентована увага і на тому, що матеріали провадження не містять будь-яких доказів про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також доказів того, що саме ОСОБА_7 була заподіяна шкода ОСОБА_8 .
Отже, доводи ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді слід визнати безпідставними.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4