Справа № 308/9049/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/379/22, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2022 року задоволено погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 (далі - прокурор), клопотання слідчого ОСОБА_7 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000096, внесеному 10.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), про продовження відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Туркменістан, м. Кизил-Арват, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у цивільному шлюбі, у порядку ст. 89 КК України не судимого,

строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, у межах строку досудового розслідування, до 30 серпня 2022 року.

У задоволенні клопотання сторони захисту, адвоката ОСОБА_8 , про зміну альтернативного запобіжного заходу, зокрема на домашній арешт відмовлено.

З матеріалів клопотання убачається, що 14 липня 2022 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із клопотанням, погодженим прокурором, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 . Відповідно до клопотання, 14 травня 2022 року, ніде не працюючий мешканець м. Ужгорода, Закарпатської області ОСОБА_5 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, опрацював протиправний механізм незаконного збагачення, шляхом незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза пунктами пропуску. Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свої протиправні наміри спрямовані на незаконне збагачення, з корисливих мотивів зустрівся за адресою: АДРЕСА_2 , поруч із автостанцією «Ужгород-2» з громадянином ОСОБА_9 та у ході розмови з яким висловив останньому вимогу про надання грошових коштів у сумі 2500 доларів США, окремо, за кожного громадянина, за органiзацiю ним незаконного переправлення осіб через державний кордон України, поза пунктом пропуску. Надалі, 15 травня 2022 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час особистої зустрічі ОСОБА_5 підтвердив серйозність своїх намірів - за грошові кошти у сумі 5000 доларів США організувати переправлення двох осіб: громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України шляхом домовленості ним, з достовірно невстановленою на даний час особою, у супроводі якої, їх буде переправлено через державний кордон України, поза пунктом пропуску, та шляхом порад щодо найсприятливіших для цього маршруту та часу руху, а також способу перетинання кордону. При цьому, під час розмови ОСОБА_5 наголосив про вимогу надання йому грошових коштів перед початком переправлення осіб у розмірі 1000 доларів США, і при переході ще 4000 доларів США, за організацію ними незаконного переправлення двох осіб через державний кордон України, поза пунктом пропуску, наголосивши на тому, що буде залучена окрема особа, до відома якої доведено його роль у вчиненні злочину, зокрема провести двох осіб в обхід прикордонного контролю до лiнiї державного кордону України, через лісовий масив, з подальшим переходом до Словацької Республіки. У подальшому, 29 травня 2022 року, приблизно о 14 год 03 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Ужгород, пл. Шандора Петефі, поруч із «будинком Побуту», реалізуючи єдиний злочинний умисел на отримання винагороди в ОСОБА_9 , за органiзацiю переправлення двох осіб: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України, отримав від ОСОБА_9 частину обумовлених коштів у сумі 1000 доларів США, при цьому наголосивши, що йому необхідно відвезти двох осіб у заздалегідь обумовлене місце в лісосмузі, де на яких буде чекати особа чоловічої статі і яка проведе їх через державний кордон України в обхід прикордонного контролю. Разом з цим, ОСОБА_5 наголосив на необхідності передачі іншої частини грошових коштів у розмірі 4 000 доларів США, після отримання підтвердження про факт переходу особами лінії державного кордону. Після цього, у той же день, ОСОБА_5 , реалізуючи свої протиправні наміри до кінця, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, але не пізніше 14 год 03 хв, залучив як безпосереднього виконавця невстановлену особу чоловічої статі, якому наказав провести до лiнiї кордону осіб, яких ОСОБА_9 повинен був привезти, при цьому, уникаючи можливості бути викритим прикордонною службою. У свою чергу, невстановлена особа на виконання вказівки ОСОБА_5 провела ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у напрямку лінії кордону, однак після викриття їх працівниками поліції невстановлена особа втекла з місця події, що мало місце в м. Ужгороді, на земельнiй дiлянцi, що розташована на відстані приблизно 80 метрів від будинку АДРЕСА_4 у напрямку українсько-словацького кордону. У клопотанні слідчий також зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти рокiв, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна, про наявність доказів, які підтверджують обґрунтованість підозри, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики, які встановлені слідчим суддею під час застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу наразі залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, тому подальше тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним. У клопотанні також вказується на неможливість завершити досудове розслідування у межах строку дії ухвали про взяття підозрюваного під варту, про те, що строк досудового розслідування продовжено в установленому законом порядку. З огляду на наведене, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до трьох місяців, без визначення розміру застави.

Під час розгляду клопотання, захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 заперечив щодо заявленого клопотання, просив у задоволенні такого відмовити через необґрунтованість та безпідставність та застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Просив взяти до уваги те, що підозрюваний має будинок, постійне місце проживання, ніде не працює та має посвідчення інваліда. При цьому, ризики наведені у клопотанні слідчого, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає недоведеними, зокрема ризик щодо можливого впливу на свідків, оскільки один з них є агентом поліції.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що слідчим слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_7 розслідується кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Дослідивши доводи клопотання та приєднані до нього докази, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що при прийнятті судового рішення про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, і те, що встановлені в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.06.2022 ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились і не відпали та виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою. Водночас, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. Слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, що наведені у клопотанні слідчого обставини дійсно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою. В ухвалі також вказується на наявність доказів, що підтверджують обґрунтованість підозри, на неможливість завершити досудове розслідування у межах строку дії ухвали про взяття підозрюваного під варту, про продовження строку досудового розслідування. Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 слід задовольнити, а в задоволенні клопотання сторони захисту - відмовити.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що повідомлена йому підозра є необґрунтованою, справа відносно нього сфальшована. Існування ризиків, на думку апелянта, жодними доказами не підтверджено. Вважає, що слідчим суддею при ухваленні судового рішення не взято до уваги те, що апелянт раніше не судимий, є інвалідом третьої групи, у його будинку прописано п`ятеро неповнолітніх дітей. Стверджує, що адвокат ОСОБА_8 недобросовісно виконує обов`язки захисника. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та захисниці, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: прокурор та захисниця належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; прокурор подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі. При оцінці клопотання захисниці адвокатки ОСОБА_13 про відкладення розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги те, що нею не додано до клопотання доказів у підтвердження обставин, на які вона посилається як на поважні причини неявки, і при цьому, підозрюваний ОСОБА_5 просив розглянути апеляційну скаргу без участі захисниці.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184, 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснює прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_14 .

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою брали участь як підозрюваний ОСОБА_5 , так і його захисник адвокат ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України, зокрема забезпечення права підозрюваного на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема рапортом оперативних працівників УСР в Закарпатській області від 11.05.2022 про причетність осіб у вчиненні кримінального правопорушення, протоколами: допитів свідка ОСОБА_9 від 11.05.2022 та 29.05.2022, вручення спеціальних технічних засобів, огляду та вручення грошових коштів від 29.05.2022, допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 29.05.2022, затримання ОСОБА_5 від 29.05.2022, аудіо-, відео контролю особи, огляду від 29.05.2022 та іншими доданими до клопотання матеріалами, на підставі яких 30.05.2022 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_5 про підозру, яке цього ж дня йому вручено. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_5 діяння, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення кримінального правопорушення. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є необґрунтованою, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеним вище та не свідчать про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, характер та обставини, за яких таке мало місце, у своїй сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється (передбачене ч. 3 ст. 332 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна), та даними про особу підозрюваного (відповідно до ст. 89 КК України не судимий, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, у провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження щодо нього за аналогічний злочин) повністю підтверджують наявність ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, та відповідно й висновок слідчого судді у цій частині.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Відомостей про те, що встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України перестали існувати чи зменшилися в матеріалах судового провадження немає і на такі сторона захисту не вказує.

Апеляційний суд вважає, що продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання настанню передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційної скарги про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів також відхиляє.

Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді про існування об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, зокрема необхідністю допитів значного кола свідків, проведення великого обсягу необхідних процесуальних дій.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею, з урахуванням того, що строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, а також із урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою саме у межах строку досудового розслідування - до 30.08.2022.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи застави в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, є інвалідом третьої групи, у його будинку прописано п`ятеро неповнолітніх дітей, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, так як не свідчать про те, що передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики відпали чи зменшилися.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема висновків компетентних осіб (лікарів), які б свідчили про те, що стан здоров`я ОСОБА_5 унеможливлює утримання його під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, продовживши строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, та відмовив у задоволенні клопотання захисника про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту, не посилається; що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді на момент розгляду апеляційної скарги сплив, що свідчить про те, що вона втратила чинність у часі, а із заяви прокурора вбачається, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено і обвинувальний акт перебуває у провадженні суду першої інстанції (ухвалою суду від 25.08.2022 продовжено строк тримання обвинуваченого Спірова під вартою строком на два місяці).

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 199, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подав підозрюваний ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2022 року, якою задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого про продовження відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, у межах строку досудового розслідування, до 30 серпня 2022 року, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: