Справа № 991/2446/22
Провадження № 1-кс/991/2466/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань,

установив:

13.07.2022 електронною поштою до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга від 13.07.2022 громадянина України ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за його заявою від 09.07.2022, за фактом невиконання уповноваженими особами Офісу Генерального прокурора судового рішення (ухвали) слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.06.2022. Заявник просив зобов`язати уповноваженого представника Державного бюро розслідувань виконати вимоги ч.1 ст.214 КПК України та внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення скарги з огляду на таке.

І. Питання, пов`язані із відкриттям провадження по скарзі
Відповідно до положень статті 304 КПК України, при вирішенні питання про відкриття провадження за скаргою слідчому судді серед іншого належить встановити чи була така скарга подана особою, яка має право на її подання.
Відповідно до листа про доставку електронного повідомлення, зазначена скарга із вкладенням надійшла до Вищого антикорупційного суду електронною поштою від Софії Громадської «».
Право на подання скарги має конкретна фізична особа з відповідним статусом, представник юридичної особи за відповідними повноваженнями, згідно з критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Вказаною статтею визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні, а також визначено коло осіб, які мають право на їх оскарження.
Слідчий суддя виходить з того, що заявником є юридична особа, яка може реалізувати своє право на звернення лише через представника. У кримінальному процесуальному законодавстві статус представника заявника окремо не визначено. У випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України (ч. 6 ст. 9 КПК України). Тому, з огляду на такі обставини, слідчий суддя керується загальними засадами кримінального провадження, а саме принципами законності та верховенства права (пункти 1-2, частини 1 статті 7 КПК України). Загальний аналіз положень процесуального законодавства дає підстави вважати, що для того, щоби визнати особу такою, що діє від імені юридичної особи, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (довіреності). Повноваження з представництва підтверджуються документами, передбаченими статтею 50 КПК України, якщо представником є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; копією установчих документів юридичної особи - якщо представником є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; довіреністю - якщо представником є працівник юридичної особи.
Більш того, відповідно до п. 4.4 розділу 4 ДСТУ 4163:2020 Вимог до оформлення документів Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації від 01 липня 2020 року та чинного з 01 вересня 2021 року, документи, що їх створюють юридичні особи, обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи, назва виду документа, дата документа, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис (для електронних документів електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису).

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Так, під час дослідження надісланої ОСОБА_2 скарги із доданими до неї вкладенням, зафіксована відсутність її засвідчення кваліфікованим електронним цифровим підписом, що відображено у складеному управлінням документообігу та організаційного забезпечення Вищого антикорупційного суду акті № 03.14.1-07/43/2022.
Також, необхідно зауважити, що підписантом скарги зазначено громадянина України ОСОБА_2 , у той час як заява-повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення від 12.07.2022, відомості якої скаржник просить внести до Єдиного реєстру досудового розслідування, підписана головою ГО «Софія» ОСОБА_3 . При цьому скарга до суду надійшла з електронної скриньки Софії Громадської « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Такі розбіжності не дозволяють слідчому судді достеменно встановити процесуальний статус особи, яка подала таку скаргу, її відношення до зазначених у скарзі обставин та наявність у неї відповідного права представляти інтереси вказаної громадської організації, тобто встановити: заявником є фізична чи юридична особа.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу. Отже, належним процесуальним реагуванням на вищезгадане порушення буде повернення скарги.
Слідчий суддя вважає за необхідне окремо зауважити, що заявником на підтвердження дійсності направлення заяви-повідомлення від 03.07.2022 про вчинення кримінальних правопорушень працівником правоохоронного органу до Офісу Генерального прокурора, не надано відповідного доказу.

ІІ. Підсудність Вищого антикорупційного суду

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Заявником у скарзі зазначено про невиконання уповноваженими особами Державного бюро розслідувань вимог ст. 214 КПК України стосовно надісланої ним заяви-повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень від 09.07.2022.

Зі змісту надісланої до Державного бюро розслідувань заяви-повідомлення вбачається, що ГО «Софія» звернулася до директора Державного бюро розслідувань, за фактом невиконання уповноваженою особою Офісу Генерального прокурора судового рішення від 20.06.2022 (ст.382 КК України).

За приписами ч. 1 ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК України.

Корупційними вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу; кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. 366-2 та ст.366-3 цього Кодексу (примітка до статті 45 КК України).

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК України.

За змістом ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

Таким чином, слідчі судді Вищого антикорупційного суду не мають повноважень здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених ст. 382 КК України, оскільки вони не віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду, відповідно до частини першої статті 33-1 КПК України.

Частиною 2 статті 304 КПК України закріплено, що скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що подана скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, оскільки скарга подана особою, яка не надала документів на підтвердження повноважень на вчинення таких дій. Крім того, скарга не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді.

Насамкінець слідчий суддя вважає за необхідне вкотре зазначити, що дієві механізми контролю за діяльністю державних органів, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів та їх посадових чи службових осіб з боку громадянського суспільства є необхідними та схвальними діями у незалежній демократичній державі, джерелом влади якої є народ. Однак, викриття та розслідування негативного суспільного явища, яким є корупція, має здійснюватися у чітко встановлених законодавством України рамках, що передбачає також дотримання норм закону і з боку громадських організацій, які здійснюють такий суспільний контроль.

Керуючись статтями 33-1, 303, 304, 306, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Повернути ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) скаргу на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_4