Справа № 145/1586/21
ВИРОК
Іменем України
14 жовтня 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2021 за № 0000177, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, освіта середня спеціальна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

05 серпня 2021 року приблизно о 10 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в смт Тиврів, Тиврівської ОТГ, Вінницького району Вінницької області, підійшов до будинку по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, всупереч волі законного володільця та за відсутності визначених законом підстав, ОСОБА_4 , діючи таємно, з корисливим мотивом та метою, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до приміщення будинку за вищевказаною адресою, знайшов матеріальні цінності та вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 100000 російських рублів, що на день вчинення злочину еквівалентно 36889 гривень, 2000 доларів США, що еквівалентно 53818 гривень, та ноутбука марки «Asus» моделі «R541U», модифікації «R541U-GQ506T» в корпусі чорного кольору, ринкова вартість якого, згідно з висновком експерта від 31.08.2021, становить 7596 гривень. Після вчиненого злочину ОСОБА_4 залишив місце події, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 98303 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі. Суду показав, що о 10 год 30 хв 05 серпня 2021 року знаходився в смт Тиврів. За допомогою віджиму вікна проник в чужу хату та викрав майно, зазначене в обвинувальному акті. Дану крадіжку запланував заздалегідь. Про те, що в будинку нікого немає, він не знав, перебував на місці вчиненого кримінального правопорушення приблизно 10 хвилин. Крадіжку вчинив, тому що дружині потрібно було робити операцію, викрадені кошти витратили. До вчиненого кримінального правопорушення ставиться негативно, шкоду потерпілій відшкодував і просив вибачення. Для себе належні висновки зробив і влаштувався на роботу. Просив не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_6 на судовий розгляд не з`явилася, попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі, просила у разі визнання ОСОБА_4 винним призначити йому покарання, передбачене Кримінальним кодексом України.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштований неофіційно, на момент вчинення даного злочину згідно зі ст. 89 КК України був несудимий.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, думку захисника, яка просить обмежитися іспитовим строком, суд вважає, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з приміненням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості. Крім того, суд вважає за необхідне при призначенні покарання застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2022, який набрав законної сили 11.10.2022, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.08.2021 арешт слід скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на загальну суму 2913,58 грн (висновок експерта № 5170/21-21 від 31.08.2021, висновок експерта № СЕ-19/102-21/11853-Д від 31.08.2021, висновок експерта № СЕ-19/102-21/11852-БД від 27.09.2021).

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 395, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом частково складання покарань, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2022, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.08.2021 на майно, а саме: ноутбук марки «Asus» в корпусі чорного кольору та грошові кошти в сумі 20500 гривень, власником яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати.

Речовий доказ: ноутбук марки «Asus» моделі «R541U», в корпусі чорного кольору, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поміщений до спеціального пакету Національна поліція Головне слідче управління № 7259436 та знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП, повернути по належності.

Речові докази: грошові кошти в сумі 20500 гривень, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити у власності останньої.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в загальній сумі 2913 (дві тисячі дев`ятсот тринадцять) грн 58 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_7