ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1966/22 Справа № 201/7759/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2022 року було продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 серпня 2022 року.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати на час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 у свої 24 роки є особою раніше чотири рази судимою за скоєння умисних корисливих злочинів, в тому числі, і за злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків.

Судом першої інстанції зазначено, що на наявність існування ризику можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватись від суду вказують ті обставини, що 22.11.2021 року, під час знаходження колегії суддів першої інстанції у нарадчій кімнаті з розгляду клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній покинув приміщення суду, не дочекавшись виходу колегії суддів із нарадчої кімнати.

Суд першої інстанції вказав, що в подальшому ОСОБА_7 не з`явився у судове засідання, призначене на 13 грудня 2021 року, і про причини свого неприбуття не повідомив, тобто вдався до переховування від суду, за наявності відповідного рішення про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до фактичного його затримання працівниками УКР ГУНП України в Дніпропетровській області 14 грудня 2021 року.

Судом першої інстанції зазначено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2022 року заставу в розмірі 237 900 гривень, внесену 06.09.2021 року ОСОБА_6 за ОСОБА_7 , звернено у дохід держави, у зв`язку із порушенням ОСОБА_7 покладених судом обов`язків при застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Також судом першої інстанції вказано, що після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений ОСОБА_7 , через нетривалий проміжок часу, обвинувачується у скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисниця ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати альтернативний запобіжний захід до ОСОБА_7 , не повязаний з триманням під вартою.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вина ОСОБА_7 не доведена, а також відповідно до обвинувального акту він особисто не скоїв жодної дії, які інкримінуються останньому.

Вказує, що ОСОБА_7 незаконно утримується під вартою, оскільки в ухвалах суду першої інстанції про продовження запобіжних заходів та в обвинувальному акті невірно вказано прізвище обвинуваченого, а саме вказано ОСОБА_8 , замість правильного ОСОБА_9 .

Зазначає, що ОСОБА_7 22 листопада 2021 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, проте виконати ухвалу було неможливо, через неправильні анкетні дані обвинуваченого, до 14 грудня 2021 року обвинуваченим жодних дій щодо намагання переховуватись від суду вчинено не було, з 22 листопада 2021 року до 03 грудня 2021 року ОСОБА_7 офіційно перебував на лікуванні.

Захисник вказує, що ОСОБА_7 до затримання мав постійне місце проживання та має місце реєстрації, разом з матір`ю та братом, яких мав на утриманні, за місцем проживання характеризується виключно з позитивного боку.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 мати ОСОБА_7 - ОСОБА_10 померла, та на його утриманні залишився молодший брат ОСОБА_11 , який на разі перебуває у будинку сімейного типу.

Вказує, що станом на 22.11.2021 р. ОСОБА_7 працював за цивільно-правовим договором у ТОВ ІН ВАРД" у м.Харків, де характеризувався як цілеспрямований, відповідальний, працьовитий, кваліфікований працівник, мав постійне джерело доходу, а також ОСОБА_7 мав активну громадську позицію - приймав участь у волонтерській діяльності у програмі Громадської організації "ТОВАРИСТВО СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ" в Київській, Харківській та Дніпропетровській області", та приймав участь у діяльності громадської організації Харківська регіональна організація Всеукраїнського громадського об`єднання Захисту конституційних прав і свобод Громадян України ПРАВОЗАХИСТ.

Захисник вказує, що обвинувачений після перенесеної хвороби на ковід отримав послаблення здоров`я, а також згідно з довідки від 02.11.2021 р. у останнього діагностовано ниркову недостатність гострого та хронічного характеру.

Захисник зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також ОСОБА_7 бажає стати до лав захисників Вітчизни, в 2015 році проходив військову службу у батальйоні добровольців.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Від захисниці ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за її участі, проте вона, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, не зявилась до суду апеляційної інстанції, тому колегія суддів, з урахуванням положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розглянула апеляційну скаргу за її відсутності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого злочинів, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких він обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, тому ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованим і реально існує.
Також колегія суддів враховує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, має негативну репутацію, офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що він може скоїти інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисниці про те, що в ухвалах суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та в обвинувальному акті невірно вказане прізвище її підзахисного, оскільки стороною захисту не надано жодного документу на підтвердження правильності написання по-батькові ОСОБА_7 без букви «й», а також як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (як вказано в обвинувальному акті, клопотаннях про застосування та продовження запобіжного заходу), та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (як вказано у численних письмових заявах та клопотаннях його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , інших обвинувальних актах відносно ОСОБА_7 ) є однією і тією ж особою і з різницею у написанні по-батькові однієї букви «й», а також вказані доводи сторони захисту вже були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисниці щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 до затримання мав постійне місце проживання, має на утриманні молодшого брата, працював у ТОВ ІН ВАРД" у м.Харків, мав активну громадську позицію, оскільки наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_6 стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 бажає стати до лав захисників Вітчизни, оскільки це не зменшує наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги захисниці щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 після перенесеної хвороби на COVID-19 має послаблення здоровя та у нього наявна ниркова недостаність, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості щодо протипоказань перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, а сама по собі наявність у обвинуваченого хвороб не є підставою для зміни йому запобіжного заходу, враховуючи обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановлені остаточного рішення по справі, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3