Справа № 132/791/22
Провадження №1-кп/132/230/22
Вирок
Іменем України
29.06.2022р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 15.03.2022р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Єреван Республіки Вірменія, вірменина, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, на момент затримання офіційно непрацевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 14.03.2022р. близько 22год.30хв. проходячи повз домоволодіння свого знайомого громадянина ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на його території помітив велосипед, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 14.03.2022р. близько 22год.30хв., діючи таємно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, розуміючи явну протиправність своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив металеву хвіртку, та проник на огороджену штахетним парканом територію домоволодіння громадянина ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки здійснив крадіжку велосипеда марки «Дорожник-Комфорт» NTL28», із високою рамою, темно-синього кольору, 2007 року випуску, виготовленого у місті Харкові, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-22/3063-ТВ від 18.03.2022р. становить 1350грн.00коп., належного ОСОБА_8 . Заволодівши чужим майном, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши своїми діями потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1350грн.00коп.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, від надання конкретних пояснень щодо обставин скоєного відмовився, відповівши на питання учасників судового провадження, що дійсно 14.03.2022р. близько 22год.30хв. проник на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , звідки таємно викрав велосипед, яким вподальшому розпорядився на власний розсуд. У скоєному розкаюється, обіцяє, що більше подібного не повториться, а тому просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, обвинуваченому визначити покарання згідно вимог діючого законодавства. Цивільний позов заявляти не бажає, а речовий доказ (велосипед) просить повернути йому.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку із введенням воєнного стану, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022р. № 2117-ІХ, посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185-187, 189, 191 КК України, у разі їх вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинене в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, даний злочин вчинив через декілька днів після закінчення іспитового строку за попереднім вироком, що характеризує його, як особу схильну до вчинення корисливих злочинів проти власності.

При цьому, до обвинуваченого уже раніше судом застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, однак останній, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин, що свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості, та не створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що вказує на стійку злочинну спрямованість ОСОБА_7 та його небезпечність для суспільства.

За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується з негативної сторони, розлучений, міцних соціальних зв`язків не має.

ОСОБА_7 будучи особою працездатного віку, ніде не працює та суспільно-корисливою працею не займається, постійного законного джерела доходу (прибутку) не має, що і стало підґрунтям для вчинення даного злочину.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_7 не перебуває.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 в обвинувальному акті визначено обставину, що пом`якшує його покарання, щире каяття. Однак суд з цим не погоджується, вважає, що ця обставина не знайшла свого підтвердження та підлягає виключенню, оскільки сам факт визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення не свідчить про його щире каяття, адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Так, у матеріалах судового провадження відсутні дані на підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 зазначених дій, оскільки обвинувачений під час розгляду справи в суді не проявляв жодних ознак каяття, не відшкодував завданої шкоди та не намагався її відшкодувати.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Вказані відомості про особу обвинуваченого підвищують суспільну небезпечність вчиненого злочину і свідчать про спрямованість ОСОБА_7 на вчинення умисних корисних злочинів.

Зважаючи на встановлені судом обставини в сукупності з характером конкретних дій обвинуваченого, суд вважає неможливим досягнення мети попередження вчинення нових злочинів і виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що справедливим для обвинуваченого ОСОБА_7 є покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально.

Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Згідно ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме велосипед марки «Дорожник-Комфорт» NTL28», який згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 15.03.2022р., переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно повернути власнику (законному володільцю).

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_11 від 16.03.2022р. у справі № 132/601/22, на майно, яке було вилучене в ході розслідування даного кримінального провадження № 0000062 від 15.03.2022р., та згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 15.03.2022р., визнано речовим доказом, а саме на велосипед марки «Дорожник-Комфорт» NTL28», був накладений арешт.

У зв`язку з тим, що за вироком до ОСОБА_7 не застосовується спеціальна конфіскація та йому не призначено покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_11 від 16.03.2022р. у справі № 132/601/22.

Відповідно до частини 4 статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно частини 2 статті 124 КПК України та роз`яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта згідно висновку № СЕ-19/102-22/3063-ТВ від 18.03.2022 року у розмірі 686грн.48коп., підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_8 в кримінальному провадженні не заявлявся.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України, в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.03.2022р., був затриманий 15.03.2022р. в порядку ст.208 КПК України, та відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_11 від 16.03.2022р. у справі № 132/601/22, строк дії якого згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 12.05.2022р. продовжено до 10.07.2022р. включно.

Виходячи з цього, початок строку відбування покарання ОСОБА_7 необхідно рахувати з моменту його затримання згідно Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.03.2022р., а саме з 15.03.2022р.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_7 необхідно залишити тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.

Згідно роз`яснень викладених в узагальнені Верховного Суду України від 01.08.2004 року «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.

Оскільки днем підписання вироку є 29.06.2022р., то датою його постановлення є саме цей день.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 залишити утримання під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)», до вступу вироку в законну силу, після чого його виконати.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з 15 березня 2022 року, тобто з моменту затримання згідно протоколу про його затримання.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме велосипед марки «Дорожник-Комфорт» NTL28», який згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 15.03.2022р., переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, повернути власнику (законному володільцю).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_11 від 16.03.2022р. у справі №132/601/22, на велосипед марки «Дорожник-Комфорт» NTL28» скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку № СЕ-19/102-22/3063-ТВ від 18.03.2022 року у розмірі 686грн.48коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя