про накладення арешту на майно
Справа № 712/7435/22
Провадження №1-кс/712/3343/22
23 вересня 2022 року м. Черкаси
В подальшому ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України було проведено особистий обшук в ході якого було виявлено та вилучено 35 пакетів та 6 пакетів з порошкоподібною речовиною білого кольору, 63 пакети з подрібненою речовиною рослинного у висушеному стані. Крім того, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Айфон 7» білого кольору, котрий знаходився в чохлі чорного кольору, який було поміщено до паперового конверту.
В подальшому встановлено, що вказаний мобільний телефон може мати значення для проведення досудового розслідування та встановлення причетності ОСОБА_5 до злочинної діяльності.
Вказаний телефон 19.09.2022 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та переданий на зберігання до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.
В зв`язку з вище викладеним, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно вході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вилучені речі належать затриманому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Приймаючи до уваги, вище викладене та враховуючи те, що вилучені речові докази можуть мати істотне значення в ході розслідування кримінального провадження, містять на собі сліди кримінального правопорушення, можуть бути знаряддям кримінального правопорушення, з метою недопущення втрачання речових доказів, а також те, що вилучені речі та предмети являються речовими доказами в кримінальному провадженні та з метою забезпечення цивільного позову, право на котрий виникло в потерпілого в зв`язку з нанесенням йому тяжкої шкоди.
Прокурор в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяви про розгляд справи без участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд клопотання без участі.
Дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
Загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачені у статті 133 КПК України, часиною третьої якої визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди,завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Звертаючись до слідчого судді з указаним клопотанням, слідчий просив накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.
Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення,зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
18 вересня 2022 року в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 , в ході огляду якого було вилучено мобільний телефон марки «Айфон 7» білого кольору, котрий знаходився в чохлі чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який поміщено до паперового конверту, під час затримання ОСОБА_5 , який постановою слідчого визнано речовим доказом.
19 вересня 2022 року ОСОБА_5 повідомлення про підозру.
До клопотання про арешт майна додані протоколи слідчих дій, які підтверджують обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
При цьому суд враховує, що мотиви прийнятого рішення, зокрема наведення аргументів, що переконали слідчого суддю у прийнятті рішення про задоволення чи відхилення клопотання слідчого, можуть наводитись у межах, які не розкривають таємницю досудового розслідування.
За таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи слідчого, що у разі не накладення на арешту на вилучений під час затримання 18.09.2022 року телефон, вказаний речовий доказ можуть бути пошкоджений, зіпсований, знищений чи прихований від органів досудового розслідування, тому є необхідність в накладенні арешту, оскільки в інший спосіб неможливо належним чином запобігти ризикам пошкодження, псування, знищення, перетворення, використання, відчуження цього майна та втраті речових доказів кримінального провадження.
Оцінюючи дотримання права кожної особи на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що накладення арешту у даному кримінальному провадженні становить втручання у право власності, однак таке втручання на даним час є виправданим з огляду на суспільний інтерес, який у даному конкретному випадку стосується результату розслідування у даному кримінальному провадженні обставин вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, їх аналогів чи психотропних речовин, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170, 171, 369, 372 КПК України слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Дата виготовлення повного тексту ухвали 28 вересня 2022 року о 12 год. 40 хв.