ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1089/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/490/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 3 серпня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий 1-го відділення СВ Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про обрання у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави та строку дії такої ухвали.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за наступних обставин.

Громадянин України ОСОБА_8 , не пізніше 28 лютого 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи на території м. Мелітополь Запорізької області, який з 26 лютого 2022 року і по теперішній час знаходиться під окупацією збройних сил російської федерації (далі зс рф), діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Мелітополь та добровільно зайняв посаду керівника у незаконному правоохоронному органі створеному на території тимчасово окупованого м. Мелітополь, Запорізької області так званій «народній міліції», який має назву «Межрайонное управлений МВД Запорожской области в г. Мелитополь».

ОСОБА_8 , знаходячись на території окупованого зс рф м. Мелітополь Запорізької області, не пізніше 28 лютого 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), будучи колишнім співробітником органів МВС України, який має відповідний досвід роботи в правоохоронних органах, діючи умисно, всупереч вимог діючого законодавства України, прийняв пропозицію невстановлених досудових розслідуванням осіб, із числа представників окупаційної влади м. Мелітополь, та добровільно зайняв посаду керівника незаконного правоохоронного органу так званої «народної міліції» створеного представниками держави агресора на території тимчасово окупованого м. Мелітополь Запорізької області, який має назву «Межрайонное управлений МВД Запорожской области в г. Мелитополь» та розташовується за адресою вул. Чернишевського, буд. 37.

Обіймаючи зазначену посаду з 28 лютого 2022 року, ОСОБА_8 , здійснюючи свою протиправну діяльність в інтересах держави-агресора та з метою підтримання окупаційної влади у м. Мелітополь, Запорізької області, окрім іншого, схиляв місцевих мешканців із числа колишніх і діючих співробітників органів Національної поліції та МВС України до незаконного співробітництва з окупаційною владою шляхом доступу до лав очолюваного ним незаконного правоохоронного органу до 18 квітня 2022 року, доки його не було звільнено із займаної ним посади окупаційною владою м. Мелітополь.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

13 березня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України (а.с. 8-10).

31 травня 2022 року складено та повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111 -1 КК України (а.с. 167-170).

17 червня 2022 року постановою слідчого, підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук (а.с. 176-178).
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000061, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 березня 2022 року в тому числі відносно підозрюваного ОСОБА_8 (а.с. 179-185).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого в воєнного стану, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 15 років та з конфіскацією майна або без такої, що дає підстави вважати, що залишаючись на волі, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення можливого покарання. Крім того, доведеним є ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки наразі встановлено та допитано ряд свідків, які володіють інформацією про протиправну діяльність ОСОБА_8 , у зв`язку з чим останній може вчинити протиправні дії, направлені на вплив на свідків злочину, яким відомо деталі вчинення даного злочину. ОСОБА_8 має сталі зв`язки із представниками кримінального світу на території м. Мелітополь, зс рф та фсб рф, а також враховуючи окупацію м. Мелітополь та Мелітопольського району військовослужбовцями та представниками спецслужб російської федерації, шляхом використання вищевказаних російських військовослужбовців, може впливати на свідків, які виїхали до контрольної ЗС України території та члени родин яких залишилися проживати на окупованій території м. Мелітополь та Мелітопольського району, у тому числі через залякування та погрози фізичного насильства і викрадення. Також доведений ризик можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний момент встановлено, що ОСОБА_8 має стислі та міцні зв`язки із представниками зс рф та фсб рф, займав посаду у незаконно створеному правоохоронному органу на тимчасово окупованій території м. Мелітополь - начальника карного розшуку т.зв. «народної міліції» в м. Мелітополь, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності має можливість повідомляти особам представникам рф про хід досудового розслідування та докази, отримані в ході проведення досудового розслідування, отже таким чином перешкоджатиме їх притягненню до кримінальної відповідальності. Також доведений ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 має сталі та міцні зв`язки із представниками рф військовослужбовцям та співробітниками спецслужб рф, представниками окупаційної військової адміністрації на території м. Мелітополь, займав посаду у незаконно створеному правоохоронному органі на тимчасово окупованій території м. Мелітополь начальника карного розшуку т.зв. «народної міліції» в м. Мелітополь, то вказані незаконні дії останнього в подальшому можуть мати триваючий характер або призвести до вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_8 в цьому кримінальному провадженні відсутні або низькі.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано тієї обставини, що органом досудового розслідування не використано усіх засобів для повідомлення ОСОБА_8 про явку до органу слідчого УСБУ в Запорізькій області.
Вказує, що доводи прокурора про те, що лише подальше тримання підозрюваного під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку на даний час не можливо вважати підтвердженими та обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою.
Зауважує, що ОСОБА_8 раніше не судимий та не притягався до кримінальної відповідальності.
Вказує, що свідки у кримінальному провадженні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та допитані. Вказані обставини підтверджується матеріалами справи та протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а тому відсутній ризик впливати на свідків.
Крім того зазначає, що підтвердження ризиків перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню та скоєння нового злочину стороною обвинувачення не надано ніяких доказів, яким саме чином ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню.
Вказує, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який суттєво обмежує конституційне право людини на свободу та особисту недоторканість.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу без доповнень.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду є законним, виклик підозрюваного та повідомлення про підозру відбувалися в порядку передбаченому КПК України. Зауважив, що слідчий крім того телефонував підозрюваному, а також безпосередньо підозрюваному ОСОБА_8 із використанням месенджеру «WhatsApp» на належний йому акаунт було направлено повідомлення про підозру та виклики до органу досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, який законом віднесено до особливо тяжких умисних злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 15 років та з конфіскацією майна або без такої.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Так, зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 має місце реєстрації на тимчасово окупованій території у м. Мелітополь Запорізької області та оголошений у міжнародний розшук (а.с. 176-178).
Крім того, вказаний ризик переховування обумовлений серед іншого і можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк до 15 років. Вказане особливо сильно підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Ризик незаконного впливу на свідків підтверджується тим, що місцем проживання свідків є місто Мелітополь Запорізької області, яке наразі є тимчасово окупованим, і враховуючи перебування підозрюваного ОСОБА_8 на такій території та його зв`язків із військовослужбовцям рф, останній може безперешкодно здійснювати незаконний вплив на таких свідків.
Доводи захисника про те, що ризик незаконно впливу на свідків відсутній, оскільки останні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та вже допитані, не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду, оскільки ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від таких свідків та дослідження їх судом.
Відтак, підозрюваний ОСОБА_8 має реальну можливість, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом застосування психологічного та фізичного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_8 займав посаду начальника незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території м. Мелітополь та маючи зв`язки із представниками рф, може повідомляти останніх та невстановлених в ході досудового розслідування осіб із числа окупаційної влади м. Мелітополь, від яких добровільно прийняв пропозицію зайняти вищевказану посаду, про хід досудового розслідування, оскільки на його встановлений акаунт у месенджері «WhatsApp» було направлено як повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та і виклики про участь у інших слідчих (розшукових) діях у якості підозрюваного, чим перешкоджати розслідуванню вказаного кримінального провадження.
Крім того, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 займав посаду начальника незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території м. Мелітополь та інкриміноване йому кримінальне правопорушення має триваючий характер, що може призвести до вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Відтак, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні є обґрунтованими та підтвердженими.
З приводу доводів щодо не вжиття органом досудового розслідування всіх заходів для повідомлення ОСОБА_8 про його явку до слідчого УСБУ в Запорізькій області, то слід зазначити наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Так, як вбачається із газети «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 (7249) від 10 червня 2022 року підозрюваний ОСОБА_8 викликався на 14 червня 2022 року до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області для вручення йому повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України та проведення слідчих дій в якості підозрюваного у даному кримінальному правопорушенні (а.с. 151).
Крім того, із тексту оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) від 11 червня 2022 року, підозрюваний ОСОБА_8 також викликався до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області на 16 червня 2022 року (а.с. 155).
Між іншого, як вбачається із офіційного веб-сайту Офісу Генерального прокурора в Розділі «Повістки про виклик» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 міститься повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_8 на 14.06.2022, 16.06.2022.
Крім того, підозрюваному ОСОБА_8 органом досудового розслідування на встановлений за номером мобільного телефону НОМЕР_4 акаунт у месенджері «WhatsApp» було відправлено повідомлення про підозру та повістки про виклик до СВ УСБУ в Запорізькій області (а.с. 126).
Тобто, на думку колегії суддів, органом досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для повідомлення підозрюваного ОСОБА_8 про його виклик до УСБУ в Запорізькій області.
Також, слід зазначити, що повідомлення ОСОБА_8 про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України було вручено 31 травня 2022 року його захиснику адвокату ОСОБА_7 (а.с. 114-119).

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням того, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_8 , його точне місце перебування з об`єктивних причин не було встановлено, органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення йому такого повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість посилання прокурора, що лише подальше тримання підозрюваного під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, то слід вказати на таке.
Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Отже, враховуючи доведеність на цій стадії провадження обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_8 та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та без альтернативним.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності поряд з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, який має суттєвий суспільний інтерес, оскільки вчинений проти основ національної безпеки України, не можуть слугувати на користь позитивної характеристики останнього та підставою для скасування законного судового рішення.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 3 серпня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 331/1089/22