Справа №613/378/22 Провадження № 1-кс/613/187/22
07 липня 2022 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника Краснокутського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на: посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 06 листопада 2021 року ТСЦ 5641, яке просить зберігати в камері схову речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області за адресою: вул. Миру №170, смт. Краснокутськ, Богодухівського району Харківської області.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України, вищевказане майно є речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки може зберегти на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явивсь, надав до суду заяву, про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином.
В порядку ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Слідчий суддя, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, надані докази, приходить до наступного.
З матеріалів клопотання вбачається, що згідно протоколу огляду місця події від 29 червня 2022 року було оглянуто та вилучено : посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 06 листопада 2021 року ТСЦ 5641 на ім`я ОСОБА_5 .
Як вбачається з копії постанови про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 29 червня 2022 року вищевказане посвідчення водія визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
На думку слідчого судді, прокурором доведено, що арешт вказаного майна застосований з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, так як вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно підлягає задоволенню, так як дана річ може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки зберігає на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ та необхідні судовому експерту для проведення судових експертиз.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 06 листопада 2021 року ТСЦ 5641- шляхом заборони його розпорядження та користування.
Місцем зберігання вищевказаного майна визначити камеру схову речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області, що розташовується за адресою:смт. Краснокутськ, вул. Миру, 170, Богодухівського району Харківської області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити заінтересованим особам, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, роз`яснивши їм право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1