Справа № 301/1164/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава кримінальне провадження, що внесене 29 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 відносно
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ільниця, Іршавського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимого, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

У період з 28 грудня 2017 року по 01 квітня 2022 року ОСОБА_3 , будучи зобов`язаним згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2018 року (справа №308/13219/17) сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання однієї дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з 28 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, умисно, злісно ухилився від сплати встановлених вищевказаним рішенням суду коштів (аліментів) на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_5 , внаслідок чого допустив заборгованість за вказаний період на загальну суму 57916,82 грн. ОСОБА_3 грубо порушив обов`язки, які покладені на нього Конституцією України та сімейним законодавством, посягнув на нормальний розвиток і здоров`я малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , чим вчинив відносно останньої домашнє економічне насильство.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі та фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що будучи зобов`язаним рішенням суду до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , 2007 року народження, такі не сплачував та кошти на утримання дочки не надавав, оскільки не міг найти підходящої постійної роботи, а мав нерегулярні заробітки. Крім того, має іншу сім`ю та малолітню дочку від другого шлюбу, яких також необхідно утримувати. Обіцяв погасити борг за аліментами та виправити свою поведінку, призначення покарання залишив на розсуд суду.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовилася від дачі показів.
Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні фактичні обставини справи не оспорювала та показала, що протягом багатьох років обвинувачений не сплачує аліментів на утримання їх спільної дитини, не цікавиться її вихованням, не приймає участі в житті дитини. Неодноразові звернення до обвинуваченого щодо необхідності сплати аліментів позитивних наслідків не дали. Питання про призначення покарання обвинуваченому залишила на розсуд суду.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши покази обвинуваченого, законного представника неповнолітньої потерпілої, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкість, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.
Те, що обвинувачений винним себе визнав повністю, суд враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.
Оскільки на день розгляду справи матеріальна шкода потерпілій не відшкодована, суд вважає, що така пом`якшуюча покарання обставина як «щире каяття» відсутня.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення ним кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває в матеріальній залежності від винного.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує особу винного, а саме: що ОСОБА_3 є не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога не перебуває, вину у вчиненому визнав, а також конкретні обставини справи в їх сукупності.
Враховуючи наведене, суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, що передбачено санкцією ст. 164 ч.1 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 ч.1 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. На думку суду, підстав для призначення менш суворого виду покарання, з числа передбачених за вчинений злочин, не має.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. 368-370, 374 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ч.1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Неповнолітня потерпіла та законний представник неповнолітньої потерпілої мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: ОСОБА_1