КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бар Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про відмову у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженогоТОСОБА_6 ,
представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що мета покарання щодо виправлення засудженого в даному випадку не досягнута, оскільки незважаючи на неодноразові звільнення з місць позбавлення волі, в тому числі і умовно-достроково, ОСОБА_6 знову вчиняв кримінальні правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, крім того матеріали справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання.

Не погодившись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року.
Апелянт зазначає, що ст. 81 КК України передбачені чіткі умови, за яких засудженого можна звільнити умовно-достроково, при цьому інших умов законом не передбачено.
В той же час, суд, відмовляючи в умовно достроковому звільненні від відбування покарання мотивує своє рішення зокрема тим, що до засуджений був раніше судимим та до нього вже було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, що, на думку ОСОБА_6 , саме по собі не може слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні.
Так, апелянт звертає увагу на те, що він відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду потерпілому ще під час досудового розслідування, під час судового розгляду справи надавав щирі показання, а його процесуальна поведінка була сумлінною, що підтверджується тим, що до нього не було застосовано запобіжних заходів.
Також ОСОБА_6 вказує на те, що постановою начальника установи його в порядку ст. 101 КВК України переведено до дільниці соціальної реабілітації при установі, та за час відбування покарання він не має жодного стягнення.
Апелянт зазначає, що сукупність даних, які його характеризують, в тому числі його ставлення до праці, соціальна спрямованість, наявність заохочень та відсутність стягнень вказують на те, що він довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 та представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів провадження за клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання 10 серпня 2018 року, закінчення строку відбування покарання 10 вересня 2022 року.
Як вбачається з матеріалів провадження, 21 вересня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Вказане клопотання мотивоване тим, що за період відбування покарання ОСОБА_6 характеризується позитивно, має дев`ять заохочень, до праці ставиться добре, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень не має. На думку адміністрації установи засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відмовляючи у задоволенні цього клопотання, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що мета покарання щодо виправлення засудженого в даному випадку не досягнута, оскільки незважаючи на неодноразові звільнення від відбування покарання умовно-достроково, проявлений неодноразово гуманізм до ОСОБА_6 не дав бажаних результатів, останній знову вчиняв кримінальні правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та його небажання стати на шлях виправлення.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Приписами ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до характеристики ОСОБА_6 наданої «Білоцерківською виправною колонією (№ 35)», утримуючись в ДУ «Київський слідчий ізолятор» засуджений характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 06 вересня 2018 року ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» де характеризується позитивно, стягнень не мав, має п`ять заохочень. Постановою начальника установи від 07 вересня 2020 року переведений на дільницю соціальної реабілітації, що при колонії, де також характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що має чотири заохочення. Засуджений працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті, ставлення до роботи добре, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. ОСОБА_6 до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, а також бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи.
Як вбачається із матеріалів справи за період з 1998 року по 2018 рік ОСОБА_6 має шість судимостей за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Однак кожного разу після звільнення знову вчиняв нові умисні злочини проти власності, що у своїй сукупності свідчить про тривале злочинне спрямування поведінки ОСОБА_6 та його небажання стати на шлях виправлення.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання за вчинення кримінальних правопорушень в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Таким чином попереднє застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не мало на нього належного впливу.
Колегія суддів вважає, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання обґрунтовано враховано поведінку засудженого за весь період відбування покарання, в тому числі і дані, які характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу засудженого в цілому, тому суд дійшов правильного висновку, що мета покарання щодо виправлення засудженого в даному випадку не досягнута, оскільки відсутні усі правові ознаки, які б переконливо свідчили, що засуджений став на шлях виправлення.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, до яких можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України, є правом, а не обов`язком суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_6 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4