Дата документу 29.09.2022 Справа № 335/2601/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/2601/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1206/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Торецьк, Донецької області, громадянки України, без освіти, яка незаміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 в режимі відео конференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід щодо останньої у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 24 жовтня року включно.

Одночасно визначено розмір застави у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченої.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є незаконним і необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Вказує, що судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не враховано те, що між обвинуваченою ОСОБА_6 та її захисником відсутнє будь-яке спілкування, оскільки, договір про надання правничої допомоги ОСОБА_6 укладався третьою особою, яка на теперішній час не виконує свої обов`язки за договором.

Захисник звертає увагу, що у обвинуваченої ОСОБА_6 є шестимісячна дитина, окрім цього обвинувачена є внутрішньо переміщеною особою у м.Запоріжжі за адресою: АДРЕСА_2 де і мешкала.

Вказує, що захисник не повідомляв обвинувачену про дати слухання кримінального провадження, оскільки втратив з нею зв`язок з підстав зміни місця проживання по незалежним від обвинуваченої причин.

Разом з тим, обвинувачена ОСОБА_6 належить до ромської національної меншини, остання не навчалася у школі, тобто є особою яка потребує додаткових роз`яснень її прав та обов`язків.

Обвинувачена немає наміру ухилятися від правосуддя, тим паче, що вона оформлює паспорт громадянина України, який вже виготовлено у Запоріжжі і планує виправитися, забрати свою восьмимісячну дитину та жити поряд зі своїми рідними.

Вважає, що застосування запобіжного заходу до обвинуваченої у вигляді почасового домашнього арешту цілком забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, наведеним у ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, при розгляді питання про застосування запобіжних заходів суд не врахував вимоги ст.178 КПК України, якою встановлено перелік обставин, що мають бути оцінені при обранні запобіжного заходу.

Згідно з ухвалою суду, 27 серпня 2022 до суду надійшло клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, в обґрунтування якого прокурор зазначив наступне.

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення і перевиховання не стала, вчинила нові злочини за наступних обставин.

Так, 31 травня 2021, о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями не спостерігають сторонні особи, перебуваючи у АДРЕСА_3 шляхом вільного доступу здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 2754 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_9 , проте свої злочинні дії до кінця довести не змогла, через затримання працівниками поліції.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, яке кваліфікується як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Крім того, 04 квітня 2022, в період часу з 11 години 30 хвилин до 16 години 21 хвилину ОСОБА_6 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями не спостерігають сторонні особи, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу здійснила крадіжку майна, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: жіночі панчохи «Faberlic» в кількості 7 шт., матеріальної цінності для потерпілого не представляє; жіночі панчохи «Conte» в кількості 1 шт., вартістю 93,67 грн; жіночі панчохи «Nika» в кількості 1 шт., вартістю 74,67 грн; жіночі панчохи «Venezia» в кількості 1 шт., вартістю 185,00 грн; жіночі панчохи «GattaDelia» в кількості 1 шт., вартістю 107,77 грн; жіночі панчохи «Defilecomfort» в кількості 1 шт., вартістю 37,00 грн; шампунь «Pantine» об`ємом 400 мл, в кількості 1 шт., вартістю 98,17 грн; гель для миття посуду «FaberlicHome» 500 мл, в кількості 1 шт., вартістю 84,00 грн; водяний спрей «Faberlic» об`ємом 200 мл, в кількості 1 шт., вартістю 42,67 грн; крем для чищення «Faberlic» об`ємом 470 мл, в кількості 1 шт., вартістю 67,33 грн; рідке мило для кухні «Faberlic», об`ємом 300 мл, в кількості 3 шт., вартістю 211,11 грн; парфуми жіночі «GivenchyAmarigemariage» об`ємом 30 мл, в кількості 1 шт., вартістю 3250,33 грн; тример «Originalmenstrimmer ES-505» в корпусі чорного кольору, вартістю 74,78 грн; рушник рожевого кольору, матеріальної цінності для потерпілого не представляє; грошові кошти номіналом 200 гривень «EN 1472232»; грошові кошти номіналом 50 гривень «АБ 1147949»; брухт золота 585 проби, вагою 6 грамів, вартістю 6136,14 грн.

Вартість викраденого майна складає 10712 гривень 64 копійки (у тому числі ПДВ 1743,77 грн.).

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

04 квітня 2022 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

05 квітня 2022 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

06 квітня 2022 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

07 квітня 2022 у зв`язку із внесенням застави у розмірі 49 620 грн ОСОБА_6 звільнено з-під варти.

06 травня 2022 прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_7 затверджено обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 не виконувала покладені на неї обов`язку з явки у судові засідання, через що 15 липня 2022 суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_11 винесено ухвалу про привід обвинуваченої.

У зв`язку з не встановленням місця знаходження обвинуваченої 02 серпня 2022 суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_11 винесено ухвалу про розшук обвинуваченої.

Стороною обвинувачення відповідно до положення п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачена може переховуватись від суду.

Неможливість обрання щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачена після звільнення під заставу почала переховуватись від явки у судові засідання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Суду пояснила, що не мала наміру переховуватись від суду. Неприбуття за викликом в судові засідання пояснила тим, що вона була вимушена допомагати матері та своїм дітям, які проживають з останньою, евакуюватись з м.Торецьк Донецької області до Дніпропетровської області. Про дату час та місце судових засідань у кримінальному проваджені вона не знала, оскільки змінила місце проживання на території м.Запоріжжя та контактний номер телефону не повідомивши про це суд. Також обвинувачена суду повідомила, що є незаміжньою, на утримані неповнолітніх дітей не має, оскільки її малолітні доньки, факт народження яких вона не реєструвала, проживають разом з її матір`ю. Обвинувачена не працевлаштована. На даний час має тимчасове місце проживання в гуртожитку для переселенців з окупованих території, проте не змогла назвати адресу його місцезнаходження.

Захисник обвинуваченої заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що повідомленні обвинуваченою причини неприбуття до судових засідань є поважними та не можуть свідчити про її ухилення від суду. З урахуванням вищевикладеного, захисник просила суду застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченої ОСОБА_6 ,її захисника-адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Наведені у клопотанні прокурора підстави для застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , доводи її захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, які є нетяжкими та тяжким злочинами.
Обґрунтованість висунутого обвинувачення буде перевірятись судом першої інстанції у встановленому законом порядку.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, існують.

Таким ризиком є: ризик переховування від суду, - з огляду на характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, яка неодружена, не працює, отже, законного джерела доходів не має, на утриманні неповнолітніх дітей не має, оскільки факт народження малолітніх дітей обвинувачена ОСОБА_6 не реєструвала, стійких соціальних зв`язків немає, раніше судима, згідно з відомостями, що містяться в матеріалах справи обвинувачена ОСОБА_6 перебувала у розшуку, оскільки переховувалась від суду.
Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення цього провадження необхідно застосувати до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки запобігти встановленому ризику, який є високим, неможливо без застосування вказаного запобіжного заходу.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, висновок суду першої інстанції не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.).

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченої, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлений ризик є високим, та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цього ризику.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися судом та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать змісту самої ухвали.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Ці висновки суду першої інстанції стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

Як свідчать надані апеляційному суду матеріали провадження, суд першої інстанції створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту про те, що при розгляді питання про застосування запобіжних заходів суд не врахував вимоги ст.178 КПК України, є безпідставними.

Твердження сторони захисту про те, що обвинувачена не була повідомлена про дати слухання кримінального провадження, оскільки з нею був втрачений зв`язок з підстав зміни місця проживання, не є слушними, оскільки раніше в судові засідання суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 з`являлась, а тому, на думку колегії суддів, ніщо не позбавляло обвинувачену можливості повідомити суд про зміну свого місця проживання відповідно до покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Більш того, доводи сторони захисту з зазначеного приводу нічим не підтверджені.

Дані про те, що обвинувачена за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід щодо останньої у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 24 жовтня року включно, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4