Справа № 524/2557/22
Провадження №1-кп/524/376/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2022 року Автозаводський районний суд м.Кременчука у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Кременчуці клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури про закриття кримінального провадження № 0002874 від 16.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності,-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , яким він просить кримінальне провадження № 0002874 від 16.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання зазначалося, що 15.07.2016 року на майданчику ТСЦ 5342 міста Кременчука, під час огляду автомобіля ВАЗ-21093 н.з. НОМЕР_1 виявлено ознаки підробки (вварювання) ідентифікаційного номеру кузова НОМЕР_2 .
Згідно висновку криміналістичного дослідження транспортних засобів № 17/199/7Д від 15.07.2016 року передня права опора амортизатора з нанесеними на неї ідентифікаційним номерним позначенням « НОМЕР_2 » наданого на дослідження автомобіля ВАЗ-21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , з`єднана із суміжними частинами кузова не заводським зварювальними з`єднаннями.
Факт вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадження доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 15.07.2016 року; висновком експертного дослідження № 17/199/7Д від 15.07.2016 року; іншими доказами в їх сукупності. По даний час встановити особу, яка вчинила даний кримінальний проступок, не представилось можливим. Жодній особі повідомлення про підозру в межах кримінального провадження не оголошувалося. Посилаючись на п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, зазначала, що строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, складає три роки. Враховуючи, що з дня вчинення кримінального правопорушення за даним кримінальним провадженням минуло більше ніж три роки, строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, встановлений ст. 49 КК України, закінчився.
На підставі викладеного до суду було подано вищевказане клопотання.
Прокурор в судовому засіданні вважав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, просив його задовольнити.
Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття зазначеного кримінального провадження, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої та частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.
Вимогами п.1-1 ч. 2ст. 284 КПК Українипередбачено, що кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.
Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставні п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 358 КК України, є проступком, передбачає покарання у вигляді штрафу до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, а тому відповідно до статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею проступку і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
Разом з тим, як вбачається із зазначених правових норм, кримінальне провадження може бути закрите з підстав, вказаних у п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України, за наявності декількох обов`язкових умов, а саме:
1) доведеності самої події злочину, тобто діяння, передбаченого Особливою частиною КК України;
2) доведеності всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу злочину;
3) відсутності відомостей про особу, яка вчинила злочин;
4) об`єктивної неможливості встановити особу, яка вчинила злочин;
5) закінчення визначених у ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
При цьому відсутність будь-якої з цих умов виключає можливість закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За змістом закріпленого у ст.25 КПК України принципу публічності прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Внесення змін до КПК України, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК Українипунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами кримінального судочинства, передбачених ст.ст.9, 25 КПК України.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява №55749/08 від 29.01.2015р.) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.
Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини,завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.
В рамках вищевказаного кримінального провадження, жодній особі не було повідомлено про підозру.
Так, 03 січня 2017 року першому заступнику начальника СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області направлено Кременчуцькою місцевою прокуратурою вказівки в порядку п.4 ч.2 ст. 36 КПК України, щодо додаткового детального допиту гр.. ОСОБА_4 щодо придбання вказаного автомобіля у гр.. ОСОБА_5 в смт.Шишаки Полтавської області ( в якому стані був автомобіль, чи були в наявності реєстраційні документи, на підставі чого керував даним автомобілем, яким чином і у кого був придбаний ним автомобіль, тощо), з аналогічних питань допитати в якості свідка ОСОБА_6 , встановити та допитати в якості свідка ОСОБА_5 з питань чи проводились ним ремонтні роботи вищевказаного автомобіля, в якому стані був автомобіль, чи були в наявності реєстраційні документи, на підставі чого керував даним автомобілем, яким чином та у кого був придбаний автомобіль, тощо, надання доручення оперативному підрозділу Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області щодо встановлення осіб, які проводили ремонтні роботи вищевказаного автомобіля в м.Кобеляки Полтавської області та допитати їх щодо обсягу проведених ремонтних робіт, вварювання номерних деталей кузова, днища, порогів, тощо, долучення до матеріалів кримінального провадження завірені належним чином світлокопії документів на автомобіль ВАЗ 21093 сірого кольору державний номер 031-06Км, встановлення кому з подружжя ГШаріпових реально завдано матеріальних збитків та на яку суму, з метою оримання повної інформації про первинну реєстрацію вищевказаного автомобіля Обухівським МРЕВ Київської області 07.12.2001 року, звернутися з клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів що стосуються реєстрації вказаного автомобіля та знаходяться в Обухівському територіальному сервісному центрі. , встановлення посадових осіб першочерговго власника даного автомобіля приватно-виробничої фірми «Магніт», м.Обухів, Київська область, вул. Промислова, 2 та допитати їх в якості свідків щодо придбання, реєстрації та подальшої реалізації вищевказаного транспортного засобу.
Жодні перелічені дії, вказані прокурорм виконані не були.
Згідно постанови про визначення органу дізнання та зміни порядку досудового розслідування вказане кримінальне провадження передано для подальшого досудового розслідування відділ дізнання Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області у зв`язку із внесенням змін до КПК України згідно Закону України № 2617-VIII, та матеріали щодо кримінального проступку направлені керівнику підрозділу дізнання Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області для організації подальшого досудового розслідування у формі дізнання.
09.04.2021 року начальником сектору дізнання Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області видано доручення про здійснення досудового розслідування.
Таким чином, з матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що з 16.07.2016 року слідчим відділом, а згодом сектором дізнання будь-які слідчі дії не проводились, обставини, визначені ст. 91 КПК України, не встановлені.
Таким чином суд дійшов до висновку, що оскільки закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1ст.284 КПК України можливе лише після повного, об`єктивного і всебічного дослідження органом досудового розслідування всіх обставин кримінального провадження, чого зроблено не було, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст.284, 314 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури про закриття кримінального провадження № 0002874 від 16.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_7