Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/1644/22
Справа № 711/5214/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: прокурора - ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000761, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000761, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування, за №0000761 від 23.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , службовими особами Уманської міської ради та іншими невстановленими особами, у період часу з 2013 та 2015 роки, діючи умисно, з корисливих мотивів, бажаючи заволодіти чужим майном, яке перебувало у власності територіальної громади м. Умань, не маючи ніяких правових підстав та законних повноважень, без відповідних рішень виконавчого комітету Уманської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації про встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, використовуючи завідомо підроблену заяву від 18.05.2015 на викуп земельної ділянки від імені ОСОБА_7 , зареєстрували право на приватизацію земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що з такою заявою сама ОСОБА_7 не зверталася, а земля перебувала лише у її користуванні. В подальшому ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із службовими особами Уманської міської ради, шляхом обману постійної комісії з регулювання земельних відносин, природного та навколишнього середовища Уманської міської ради, домоглися отримання погодження та в подальшому отримали дозвіл на приватизацію вказаної земельної ділянки, яку по попередній домовленості між собою, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_7 реалізували за грошові кошти в сумі 60 тис. дол. США на користь замовника ОСОБА_8 , чим здійснили вибуття нерухомого майна, яке перебувало у власності територіальної громади м. Умань та завдали збитків громаді в особливо великих розмірах.

Відповідно до рішення №2.6-46/4 від 27.04.2005 Уманської міської ради, ОСОБА_7 було затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,03 га, що розташована по АДРЕСА_1 , та надано в оренду для обслуговування торгівельного павільйону, за рахунок земель Уманської міської ради, яку 24.06.2005 було зареєстровано в ДЗК та присвоєно кадастровий номер :05:001:0373.

25.03.2013 між Уманською міської радою та ОСОБА_7 було укладено договір оренди землі за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , терміном користування до 25.03.2018.

В період часу з 25.03.2013 по 18.05.2015 роки, ОСОБА_5 познайомилась із ОСОБА_7 , до якої увійшла в довіру та запропонувала надати допомогу в продажу нежитлового приміщення, павільйону, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на що остання погодилися, так як ОСОБА_5 представилась рієлтором в м. Умань та мала широке коло зав`язків. Зокрема, ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 , що необхідно, щоб вона передала їй копію свого паспорта, ІПН-коду, та правовстановлюючих документів на павільйон, з метою виготовлення всіх документів для швидкого продажу павільйону, та вказала, що повідомить про явку до нотаріуса де потрібно буде лише підписати у нотаріуса документи.

У подальшому, ОСОБА_5 діючи разом із ОСОБА_6 та службовими особами Уманської міської ради, отримавши від ОСОБА_7 копію всіх правовстановлюючих документів, в тім числі документів, що підтверджують право постійного користування землею піл павільйоном, під приводом виготовлення законних правовстановлюючих документів на ОСОБА_7 , щодо продажу павільйону, зловживаючи її довірою, діючи умисно та з корисливих мотивів, шахрайським шляхом від її імені виготовила завідомо підроблені документи на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , якою у подальшому мали умисел заволодіти через ОСОБА_7 , з подальшою реалізацією замовнику в продажу такої землі ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/13354-ПЧ від 29.11.2021 рукописні написи імені ОСОБА_7 , в графі «Орендар», у договорі оренди землі від 25.03.2013, виконані ОСОБА_5 1983 р.н.

Так, 10.04.2015 між ОСОБА_10 та рієлтором ФОП ОСОБА_11 , було укладено договір попередньої домовленості. Відповідно до якого ОСОБА_11 здійснювала представництво інтересів ОСОБА_7 , з реалізації земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та яку ОСОБА_11 зобов`язувалася до 24.11.2015 реалізувати ОСОБА_10 , в підтвердження своїх зобов`язань та забезпечення їх виконання ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5 тис. дол. США. Обумовлена ціна договору купівлі-продажу в цілому становила 60 тис. дол. США.

Так, 05.05.2015 невстановлена особа, якій достовірно було відомо, що рішень Уманською міською радою про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не приймалося, з метою подальшого викупу, за заявою нібито від імені ОСОБА_7 було виготовлено завідомо підроблену технічну документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробником якої було вказано УМР ВЧР ФДПЦ ДЗК ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/12087-ПЧ від 26.10.2021 підписи від імені ОСОБА_7 , у заяві про проведення робіт щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.05.2015, у технічному завданні, в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 05.05.2015, виконані не ОСОБА_7 1954 р.н., а іншою особою.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/12086-ПЧ від 29.10.2021 підпис від імені ОСОБА_13 , в графі «Інженер-землевпорядник», у акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.05.2015, виконаний не ОСОБА_14 1960 р.н., а іншою особою.

У подальшому, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та службовими особами Уманської міської ради, достовірно знаючи, що земельна ділянка за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , перебуває у користуванні ОСОБА_7 , та остання повідомляла ОСОБА_5 , що не бажає її приватизовувати, переслідуючи умисел особистого збагачення, в невстановленому місці та час 18.05.2015 підробили заяву від імені ОСОБА_7 , з якою звернулися на адресу Уманської міської ради про викуп вищевказаної земельної ділянки, яку цього ж дня було зареєстровано в журналі звернень за реєстраційним №1940 від 18.05.2015.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/12087-ПЧ від 26.10.2021 підпис від імені ОСОБА_7 , у заяві про продаж земельної ділянки від 18.05.2015, виконаний не ОСОБА_7 1954 р.н., а іншою особою.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-22/887-ПЧ від 31.01.2022 рукописні написи, у заяві від імені ОСОБА_7 , про продаж земельної ділянки № НОМЕР_1 від 18.05.2015, виконані ОСОБА_6 1983 р.н.

На підставі вищевказаної заяви ніби-то від імені ОСОБА_7 , у подальшому службовими особами Уманської міської радою, було розпочато процедуру приватизації, та було прийнято рішення №4.41-74/6 від 17.09.2015, щодо продажу вказаної земельної ділянки ОСОБА_7 .

21.09.2015 ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, які направлені на заволодіння чужим майном, діючи умисно, разом із іншими невстановленими особами, за допомогою ОСОБА_7 , яка не була обізнана про злочинні дії останніх, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_15 , не будучи обізнаною про предмет договору, але зі слів ОСОБА_5 це була процедура підписання нотаріальних документів, з метою продажу торгівельного павільйону, тому діючи на довірі, уклала договір купівлі-продажу №3779 земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 із Уманською міською радою, таким чином, не розуміючи того, здійснила її придбання.

У подальшому, ОСОБА_5 бажаючи доведення своїх злочинних дій до кінця, та переслідуючи умисел отримання грошового прибутку, 12.11.2015 о 09:14 годині державним нотаріусом Уманського міської державної нотаріальної контри ОСОБА_16 на підставі заяви ОСОБА_7 та рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області б/н від 31.07.2008, було здійснено державну реєстрацію права на торгівельний павільйон, який розташований в АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, ОСОБА_7 бажаючи реалізувати торгівельний павільйон, який розташований в АДРЕСА_1 , що знаходився у її власності, о 11:17 годині перебуваючи в приміщенні Уманської міської державної нотаріальної контори, уклала договір купівлі-продажу №3-753 нежитлової будівлі павільйону з ОСОБА_17 та

ОСОБА_18 цей же день та час, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із державним нотаріусом ОСОБА_16 , яка зловживаючи повноваження особи (нотаріуса), що надає публічні послуги, переслідуючи умисел незаконного збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , умисно підсунили їй ще один договір купівлі-продажу №3-754, яким ніби-то ОСОБА_7 реалізувала ОСОБА_17 та ОСОБА_10 не належне їй майно, а саме: земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , про що ОСОБА_5 достовірно було відомо.

Таким чином, дана земельна ділянка була виведена із власності громади м. Умань на користь ОСОБА_17 та ОСОБА_10 у незаконний спосіб, шляхом використання довірливих відносин ОСОБА_7 , яка вважала, що продає лише свій торгівельний павільйон, який розташовувався на земельну ділянці за кадастровим номером №:05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , за ціною в розмірі 40 300 грн., що не відповідає дійсності, так як відповідно до умов договору попередньої домовленості від 10.04.2015 ОСОБА_10 зобов`язався заплатити за вказану земельну ділянку 60 тис. дол. США. Суті та наслідків вказаного нотаріального договору ОСОБА_7 не знала та не усвідомлювала, так як ОСОБА_16 їй не роз`яснила.

У подальшому, 26.05.2016 між ОСОБА_17 та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , а саме частки 1/2. Таким чином ОСОБА_10 став її одноособовим власником та вигодонабувачем.

В період часу з 26.05.2016 по 18.02.2022 ОСОБА_10 достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка вибула у незаконний спосіб із власності територіальної громади м. Умань, усвідомлюючи що по даному факту здійснюється досудове розслідування, та існує ймовірність її арешту, та витребування з чужого незаконного володіння, тому підшукав бажаючого її придбати, та 18.02.2022 уклав із ОСОБА_19 договір купівлі-продажу, таким чином реалізував за грошові кошти.

Відповідно до висновку оціночно-земельної експертизи №43/636-639-/21-23 від 18.05.2021, експертна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 821 000 грн.

Допитом свідка ОСОБА_12 встановлено, що він ніколи не здійснював розроблення технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку, тим паче на території міста Умань він інколи не здійснював розроблення технічної документації із землеустрою, тільки здійснював по Уманському районі.

Проведеним обшуком 21.03.2019 в міськрайонному управлінні по Уманському районі та м. Умані ГУ Держгеокадастру у Черкаській області оригіналу та копії технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 , виявлено не було.

Допитом свідка ОСОБА_7 встановлено, що їй дійсно запропонувала надати допомогу в оформленні всіх необхідних документів з подальшим продажем нежитлового приміщення, павільйону, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 . Натомість оформленням всіх дозвільних документів, що стосується оренди земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , займалась виключно вона особисто. Через деякий час, ОСОБА_5 її повідомила, що потрібно прибути до нотаріуса та підписати документи, що стосуються продажу павільйону, що вона і зробила, оскільки повністю їй довіряла, що дане підписання стосується виключно належного їй павільйону.

Проведеним тимчасовим доступом до документів в Уманській міській раді, де вилучено приватизаційну справу, серед якої були оригінал технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 , за підписом директора ДП УМР ВЧР ФДПЦ ДЗК ОСОБА_13 .

Допитом свідка ОСОБА_13 встановлено, що він повністю заперечує виготовлення вказаної технічної документації із землеустрою.

Відповіддю із Уманської міської ради встановлено, що рішення про надання дозволу ОСОБА_7 про розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не приймалося.

Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.

05.05.2021 вищевказана земельна ділянка визнана речовим доказом, так як була об`єктом вчинення злочину.

Розпорядженням №16-р від 19.02.2016 Уманського міського голови, затверджений перелік вулиць і провулків м. Умані, запропонованих для перейменування. Таким чином було перейменовано АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи факт вчинення тяжкого злочину, ініціатор клопотання вважає за доцільне застосувати арешт до нерухомого майна, а саме земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 котра на праві приватної власності належить ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , з метою недопущення його подальшого відчуження, в незаконний спосіб, а тому звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що необхідність накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0373 покликана тим, що вона є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, а відтак відповідає ознакам речового доказу у даному кримінальному провадженні. Окремо звернув увагу на те, що продаж земельної ділянки був здійснений за 40000грн., в той час як її реальна вартість, відповідно до висновку експертизи, становить близько 800000грн, що в свою чергу свідчить про злочинні дії невстановлених осіб, які спрямовані на заволодіння цією земельною ділянкою, а окрім всього спричинили шкоду місцевому бюджету на вказану в експертизі суму.

Представник володільця майна ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що докази прокурора зводяться до припущення, що в свою чергу, свідчить про необґрунтованість клопотання. Тому вважає, що у разі накладення арешту на вказану земельну ділянку, він буде незаконним. Крім того, звернув увагу на те, що в даному кримінальному провадженні немає підозрюваного, а відтак і немає підстав для застосування спеціальної конфіскації. На його думку, у разі накладення арешту на земельну ділянку, не буде дотримано справедливого балансу між заходами необхідними для забезпечення даного кримінального провадження та інтересами володільця майна, а відтак зазначене приведе до порушення прав власника на розпорядження цим майном. Крім того зазначив, що органу досудового розслідування неодноразово було відмовлено в задоволенні клопотання щодо арешту земельної ділянки.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0000761, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 25.03.2013 між Уманською міської радою та ОСОБА_7 було укладено договір оренди землі за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , терміном користування до 25.03.2018.

В період часу з 25.03.2013 по 18.05.2015 роки ОСОБА_5 познайомилась із ОСОБА_7 , до якої увійшла в довіру та запропонувала надати допомогу в продажу нежитлового приміщення, павільйону, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на що остання погодилися, так як ОСОБА_5 представилась рієлтором в м. Умань та мала широке коло зав`язків. ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 , що необхідно, щоб вона передала їй копію свого паспорта, коду та правовстановлюючих документів на павільйон, з метою виготовлення всіх документів та швидкого продажу павільйону, та вказала, що повідомить про явку до нотаріуса де потрібно буде лише підписати у нотаріуса документи.

10.04.2015 між ОСОБА_10 та рієлтором ФОП ОСОБА_11 , було укладено договір попередньої домовленості, відповідно до якого ОСОБА_11 здійснювала представництво інтересів ОСОБА_7 , з реалізації земельної ділянки по АДРЕСА_1 та яку ОСОБА_11 зобов`язувалася до 24.11.2015 реалізувати ОСОБА_10 , в підтвердження своїх зобов`язань та забезпечення їх виконання ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5 тис. дол. США. Обумовлена ціна договору купівлі-продажу в цілому становила 60 тис. дол. США.

05.05.2015 невстановлена особа, якій достовірно було відомо, що рішень Уманською міською радою про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не приймалося, з метою подальшого викупу, за заявою нібито від імені ОСОБА_7 було виготовлено завідомо підроблену технічну документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробником якої було вказано УМР ВЧР ФДПЦ ДЗК ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/12087-ПЧ від 26.10.2021 підписи від імені ОСОБА_7 , у заяві про проведення робіт щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.05.2015, у технічному завданні, в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 05.05.2015, виконані не ОСОБА_7 1954 р.н., а іншою особою.

18.05.2015 на адресу Уманської міської ради подано заяву від імені ОСОБА_7 , про викуп вищевказаної земельної ділянки, яку цього ж дня було зареєстровано в журналі звернень за реєстраційним №1940 від 18.05.2015.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/12087-ПЧ від 26.10.2021 підпис від імені ОСОБА_7 , у заяві про продаж земельної ділянки від 18.05.2015, виконаний не ОСОБА_7 1954 р.н., а іншою особою.

На підставі вищевказаної заяви нібито від імені ОСОБА_7 , у подальшому службовими особами Уманської міської радою, було розпочато процедуру приватизації, та було прийнято рішення №4.41-74/6 від 17.09.2015, щодо продажу вказаної земельної ділянки ОСОБА_7 .

21.09.2015 ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_15 , уклала договір купівлі-продажу №3779 земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із Уманською міською радою, чим здійснила її придбання.

12.11.2015 ОСОБА_7 , підписавши договір купівлі-продажу №3-754, реалізувала ОСОБА_17 та ОСОБА_10 земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , за ціною 40300грн.

У подальшому, 26.05.2016 між ОСОБА_17 та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , а саме її 1/2 частки. Таким чином ОСОБА_10 став її одноособовим власником та вигодонабувачем.

ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка вибула у незаконний спосіб із власності територіальної громади м. Умань, усвідомлюючи що по даному факту здійснюється досудове розслідування та існує ймовірність її арешту, та витребування з чужого незаконного володіння, тому підшукав бажаючого її придбати, та 18.02.2022 уклав із ОСОБА_19 договір купівлі-продажу на вказану вище земельну ділянку.

Відповідно до висновку оціночно-земельної експертизи №43/636-639-/21-23 від 18.05.2021, експертна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 821 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, є всі підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, є об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 312494209 від 17.10.2022, вказана земельна ділянка належить ОСОБА_19 , РНОКПП НОМЕР_2 , УНЗР: 175.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 05.05.2021 вказану земельну ділянку визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Також слідчим суддею встановлено, що сторона обвинувачення двічі зверталась з аналогічним клопотанням до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси, а саме 20.05.2021 (справа № 711/3193/21) та 07.09.2022 (справа №711/4410/22), проте в задоволенні клопотання було відмовлено.

Так, ухвалою слідчого судді від 14.06.2021 (справа № 711/3193/21) було відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки прокурором, не була доведена слідчому судді необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді від 29.09.2022 (справа № 711/4410/22) було відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки, зокрема, адреса місцезнаходження земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, містила розбіжності із зазначеною адресою в клопотанні і з адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Проаналізувавши вказані ухвали, у справі № 711/3193/21 був присутній представник власника майна ОСОБА_20 , адвокат, який повідомив, що земельна ділянка купувалася, щоб нею володіти, тому ніхто не збирається її продавати, однак відбулося відчуження, після чого прокурор в провадженні знову звернувся із клопотанням про накладення арешту, однак клопотання містило недоліки, що і стало причиною відмови у другому клопотанні.

Таким чином, поява нових обставин, а це перепродаж земельної ділянки, цілком логічно спонукала орган досудового розслідування на звернення із вказаним клопотанням до слідчого судді. Як повідомлено прокурором у судовому засіданні, причетність нових власників до кримінального провадження не спростована, так як досудове розслідування триває.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, дії були спрямовані на заволодіння земельною ділянкою з метою збагачення, що спричинило шкоду державі відповідно до проведеної експертизи у розмірі більше ніж 800000 грн. і, таким чином, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окремо слід зазначити, що 14.06.2021 в судовому засіданні, під час розгляду слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно (земельної ділянки за кадастровим номером №:05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 ) у рамках кримінального провадження № 0000156, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України (справа №711/3193/21), представник володільця майна ОСОБА_20 адвокат ОСОБА_21 , повідомляв, що ОСОБА_22 є добросовісним набувачем і не планує здійснювати відчуження цієї земельної ділянки.

Однак, як вже було встановлено в судовому засіданні, відчуження земельної ділянки відбулось.

За таких обставин слідчий суддя не приймає до уваги посилання представника володільця майна на те, що ОСОБА_19 є добросовісним набувачем вказаної земельної ділянки.

Таким чином, зазначене свідчить, що на даний час, злочинні дії невстановлених осіб спрямовані на заволодіння цією земельною ділянкою. Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання його зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню. Завданням арешту майна є також запобігання можливості перетворення та відчуження, що встановлено в п.2 ч.1 ст. 170 Кодексу. Перетворення земельної ділянки можливе шляхом часткового її відчуження у будь-який спосіб, шляхом поділу на частини.

Також слід зазначити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення, який також виступає об`єктом кримінально протиправних дій та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його відчуження іншим особам, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено, з огляду їх недоведеність в судовому засіданні представником володільця майна.

При цьому, слідчим суддею обрано найсприятливіший шлях застосування конфіскації мана для власника, шляхом заборони здійснення виключно відчуження і це не позбавляє гарантованого права володіння та користування встановленою земельною ділянкою. Вказана дія є цілком доцільною на даній стадії кримінального провадження, враховуючи процедуру досудового розслідування конкретного кримінального провадження, включаючи розумність строків.

Керуючись ст.ст. 3, 110, 234-236, 309, 376 ч. 2 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , та яка на праві приватної власності належить ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08) шляхом заборони розпорядження (відчуження будь-яким способом).

Виконання ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору та надіслати власнику майна.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1