Житомирський апеляційний суд
Справа №275/103/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 року було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів до 12 серпня 2022 року без визначення розміру застави. В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовлено.

Своє рішення суд обґрунтував тяжкістю та характером злочинів, даними про особу обвинуваченого та наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися, оскільки обвинувачений може впливати на потерпілих, свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження та вчиняти спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказує, що суд не врахував те, що ОСОБА_6 має зареєстроване та постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, батьків, дружину, трьох неповнолітніх дітей, місце роботи та він не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Раніше, під час застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він виконував покладені на нього обов`язки повністю.

Вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки прокурором не було доведено обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції) надав пояснення на підтвердження доводів апеляційної скарги, а в подальшому, через проблеми зі зв`язком, просив проводити розгляд без нього, з цим погодився обвинувачений та прокурор.

За таких обставин, врахувавши думку сторін, колегія суддів визнала за можливе продовжити проводити розгляд справи без подальшої участі захисника, участь якого згідно до вимог ч. 4 ст. 422 КПК України не є обов`язковою.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Брусилівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 13 червня 2022 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Висунуте ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, яке є особливо тяжким злочином, вчинене у стані алкогольного сп`яніння, з тяжкими наслідками (смерть двох людей) свідчать про підвищену суспільну небезпеку цього діяння, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, в разі доведення вини ОСОБА_6 , вказує на обґрунтованість висновків суду про продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, на переконання колегії суддів судом першої інстанції обґрунтовано враховано, те що обвинувачений, не має стійких соціальних зв`язків, які б гарантували виконання ним процесуальних обов`язків зважаючи на тяжкість обвинувачення, оскільки він зі своєю неповнолітньою дитиною не проживає, не проживає за місце своєї реєстрації, не має офіційної роботи в Україні та неодноразово виїздив за кордон на роботу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи апелянта щодо відсутності підстав для продовження тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: