Справа № 159/3450/22 Провадження №11-кп/802/775/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку),

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзв`язку),

захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.08.22 року обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13.10.22.

В ході розгляду судом кримінального провадження №0000203 про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, прокурор подав два окремі клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на строк 60 днів, оскільки такий строк закінчується 13.10.22, а ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року такі клопотання прокурора задоволені.

Обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02.12.22 включно.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор, не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Не погодившись із таким судовим рішенням захисники обвинувачених подали апеляційні скарги:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 в апеляційній скарзі вважає судове рішення незаконним в частині, що стосується його підзахисного ОСОБА_7 в зв`язку з чим просить його скасувати та постановити нове, яким застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід. Вказує про те, що суд першої інстанції обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не було взято до уваги того, що жодних порушень виконання обов`язків в межах тривалості запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 не було. Водночас, в ухвалі суду відсутній висновок обґрунтованості підозри, який би стверджувався дослідженими у судовому засіданні доказами, так як жодні докази судом не досліджувалися. Крім того, судом першої інстанції проігноровано думку та доводи сторони захисту про скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та взагалі не зазначено наявність позиції, а також не надано оцінку доводам сторони захисту в ухвалі суду. Зазначає також про те, що на момент звернення до суду відсутній вирок, який набрав законної сили щодо цього обвинуваченого, що не дає ствердження винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, та не дає суду можливості давати оцінку ризикам, сприймаючи наведені докази і доводи прокурора як доведену істину злочинних дій. Вважає, що суд першої інстанції обмежившись лише формальним розглядом клопотання, не дослідив допустимості жодного доказу та доводу, наведених у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, не розглянув та не надав оцінки обставинам підставності обрання та продовження запобіжного заходу. Посилаючись на наведене, захисник переконаний, що більш м`який запобіжний захід і, зокрема домашній арешт, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 у апеляційній скарзі вважає судове рішення незаконним в частині, що стосується його підзахисного ОСОБА_8 , а тому просить його скасувати. Зазначає про те, що у сторони обвинувачення відсутні жодні докази щодо причетності його підзахисного до вчинення кримінального правопорушення, а також не існує будь-яких ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які вказує прокурор у поданому клопотанні, оскільки з цього приводу не надано жодних доказів. Проте, суд першої інстанції на такі обставини уваги не звернув та прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення клопотання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційних скарг, обвинувачених та їх захисників, які підтримали свої скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який вважав скарги сторони захисту безпідставними у зв`язку з чим просив залишити їх без задоволення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з огляду на таке.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Апеляційний суд вважає, що навдені вимоги закону при розгляді клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що у провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000203 про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким місцевий суд при розгляді клопотань дав належну правову оцінку.

Встановлено і те, що раніше двома окремими судовими рішеннями від 15.08.22 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжувався строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. І вже, оскаржуваною ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.10.22 обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 02 грудня 2022 року.

Продовжуючи цим обвинуваченим в ході розгляду кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд фактично врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України не змінилися та не зменшилися.

Як встановлено судом, підставами для обрання обом обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яка стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання спробам ухилення від суду, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття вказаних обвинувачених під варту та до моменту вирішення клопотань про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинувачених, зможе забезпечити будь-який більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення у поданих клопотаннях та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання їм запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

Оцінюючи тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передбаченого ч.4 ст.187 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цього злочину в конкретних умовах місця і часу.

З урахуванням наведеного, особи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та тяжкості інкримінованого їм діяння, і те, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, групою осіб, що підвищує суспільну небезпечність такого діяння, їх вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинувачених в слідчому ізоляторі, а також те, що Україна в даний час перебуває у режимі воєнного стану, що також може вказувати на ризик переховування у зв`язку наявністю непідконтрольних державі територій, апеляційний суд приходить до переконання, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обох обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

При цьому, усі доводи, які викладені в апеляційних скаргах сторін захисту та були наведені в ході розгляду провадження, жодним чином не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотань прокурора, або ж обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою в тому числі й домашнього арешту.

Отже, усі доводи обох сторін захисту щодо незаконності судового рішення до уваги судом не беруться, оскільки не є порушенням кримінального процесуального законодавства та відповідно підставами для скасування судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, оскільки дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному провадженні, без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді