Справа № 357/1874/22
У Х В А Л А
про тримання під вартою

27 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в м. Біла Церква, в судовому засіданні, у кримінальному провадженні № 0002934, яке внесене до ЄРДР 26 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КК України,

У С Т А Н О В И В :

прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Воно мотивоване таким.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КПК України.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року, ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту. В ході судового провадження він продовжувався. При цьому, судом констатована наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, ОСОБА_5 свідомо та умисно, не з`явився на судове засідання від 25 травня 2022 року. А на інше судове засідання від 23 лютого 2022 року прибув із значним запізненням, у явно вираженому стані алкогольного сп`яніння. В зв`язку із цим, виникла потреба у застосуванні до ОСОБА_5 більш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Воно мотивоване таким.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КПК України.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року, ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту. В ході судового провадження він продовжувався. При цьому, судом констатована наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, ОСОБА_6 свідомо та умисно, не з`явився на судове засідання від 25 травня 2022 року. А надані поліцією дані свідчать, що він порушував умови домашнього арешту. В зв`язку із цим, виникла потреба у застосуванні до ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати йому домашній арешт, оскільки має багато роботи.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати йому домашній арешт, оскільки він доглядає за дитиною.

Захисник ОСОБА_7 підтримав своїх підзахисних, надав правове обґрунтування, посилався на те, що названий прокурором ризик не є достатнім, для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, у виді тримання під вартою.

Судом установлено, що згідно із обвинувальним актом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються за ч. ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КПК України, з таким викладом фактичних обставин.

«23 листопада 2021 року близько 21:00 год. ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_5 та з ОСОБА_4 знаходилися в гаражному приміщенні, що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої.

В ході проведення дозвілля у ОСОБА_4 виник конфлікт з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ґрунті невиконання ОСОБА_4 зобов`язання із ремонту мопеду, який він обіцяв виконати напередодні. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за попередньої змови виник умисел на спричинення потерпілому фізичного та морального страждання.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 діючи з прямим умислом на заподіяння фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_4 , шляхом вчинення насильницьких дій, з метою, примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме відремонтувати мопед, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно за попередньою змовою, заподіяли останньому фізичного та морального страждання. З цією метою ОСОБА_5 взяв з полиці скляну банку, в яку набрав бензин з баку мопеда, та облив ним потерпілого ОСОБА_4 . Після цього, дістав запальничку та намагався підпалити останнього, однак вона не спрацювала, а тому ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел бажаючи довести до кінця дії ОСОБА_5 , взяв до рук запальничку та підпалив потерпілого ОСОБА_4 , після чого штовхнув його в оглядову яму гаражного приміщення.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: термічного опіку полум`ям обличчя та обох кистей (з гнійним запаленням на правій кисті), ушкодження нігтьових пластин пальців рук обох кистей, площею 9% поверхні тіла, термічних опіків повік обох очей, термічного опіку зовнішнього вуха та носа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного видужання необхідно тривалий строк більше ніж 3 тижні (21 день).

Крім цього, 23 листопада 2021 року близько 21:00 год. ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_5 та з ОСОБА_4 знаходилися в гаражному приміщенні, що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої.

В ході проведення дозвілля у ОСОБА_4 виник конфлікт з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ґрунті невиконання ОСОБА_4 зобов`язання із ремонту мопеду, який він обіцяв виконати напередодні. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за попередньої змови виник умисел на спричинення потерпілому фізичного та морального страждання.

В ході конфлікту, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 діючи в групі за попередньою змовою, на ґрунті виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_4 маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вчинили такі дії.

Так, ОСОБА_5 взяв з полиці скляну банку, в яку набрав бензин з баку мопеда, та облив ним потерпілого ОСОБА_4 . Після цього, дістав запальничку та намагався підпалити останнього, однак вона не спрацювала, а тому ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел бажаючи довести до кінця дії ОСОБА_5 , взяв до рук запальничку та підпалив потерпілого ОСОБА_4 , після чого штовхнув його в оглядову яму гаражного приміщення.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: термічного опіку полум`ям обличчя та обох кистей (з гнійним запаленням на правій кисті), ушкодження нігтьових пластин пальців рук обох кистей, площею 9% поверхні тіла, термічних опіків повік обох очей, термічного опіку зовнішнього вуха та носа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного видужання необхідно тривалий строк більше ніж 3 тижні (21 день)».

Згідно із ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 29 листопада 2021 року, ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 26 січня 2022 року, ОСОБА_5 змінений запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, в межах строку досудового розслідування, до 26 лютого 2022 року, включно.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2022 року, продовжений строк дії, застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу, у виді домашнього арешту, строком на два місяці.

Згідно із ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 29 листопада 2021 року, ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 26 січня 2022 року, ОСОБА_6 змінений запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, в межах строку досудового розслідування, до 26 лютого 2022 року, включно.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2022 року, продовжений строк дії, застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу, у виді домашнього арешту, строком на два місяці.

В судове засідання від 25 травня 2022 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з`явилися, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 108).

В судове засідання від 10 червня 2022 року, ОСОБА_5 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 121).

В судове засідання від 10 червня 2022 року, ОСОБА_6 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся за допомогою SMS-повідомлення (а.с. 125).

В судове засідання від 13 червня 2022 року, ОСОБА_5 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 146).

В судове засідання від 13 червня 2022 року, ОСОБА_6 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся за допомогою SMS-повідомлення.

Відповідно до листа від 12 травня 2022 року № 2220/109/1100/2022, від 18 травня 2022 року № 2316/109/1100/2022, 03 травня 2022 року та 11 травня 2022 року ОСОБА_6 порушено умови домашнього арешту.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкцією ч. 2 ст. 127 КПК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Суд зазначає, що питання обґрунтованості підозри на стадії підготовчого провадження не вирішується, це є предметом судового розгляду, за результатами якого суд ухвалює вирок або постановляє ухвалу, по суті пред`явленого обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 , при обґрунтуванні необхідності тримання під вартою ОСОБА_5 , посилався на ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає їх доведеними.

Судом установлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює, сім`ї та утриманців не має, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України, за найтяжчий із яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На думку суду, все викладене, в сукупності, свідчить, що зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , відсутність стримуючих факторів він може, з метою уникнення відповідальності здійснити спроби втечі та переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суду доведено, що з огляду на ступінь ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, який є високим, факт порушення ним умов домашнього арешту, неявки за викликом до суду, насильницький характер злочинів у яких він обвинувачується, запобігти установленим ризикам передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, неможливо.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вирішив не визначати ОСОБА_5 розмір застави.

Прокурор ОСОБА_3 , при обґрунтуванні необхідності тримання під вартою ОСОБА_6 , посилався на ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає їх доведеними.

Судом установлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не працює, сім`ї та утриманців не має, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України, за найтяжчий із яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На думку суду, все викладене, в сукупності, свідчить, що зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , відсутність стримуючих факторів він може, з метою уникнення відповідальності здійснити спроби втечі та переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суду доведено, що з огляду на ступінь ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, допущені порушення умов домашнього арешту, насильницький характер злочинів у яких він обвинувачується, запобігти установленим ризикам передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншими запобіжними заходами, аніж домашній арешт в нічний час, неможливо.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вирішив не визначати ОСОБА_6 розмір застави.

Керуючись ст. 189-191, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, тобто до 28 серпня 2022 року, включно.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, тобто до 28 серпня 2022 року, включно.

Взяти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під варту, в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим, захисником, прокурором.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали буде проголошений 01 липня 2022 року о 08:30 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1