Провадження 1-в/193/136/22
У Х В А Л А
іменем України

02 серпня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,
(в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_5
(в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
03 травня 2022 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Софіївська ВК (№ 45)», згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі належні висновки зробив.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що засуджений на час розгляду клопотання має лише одне заохочення, його поведінка виправилася, думку щодо прийняття рішення про його звільнення залишив на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений передчасно подав клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Дослідивши матеріали особової справи, матеріали клопотання та вислухавши доводи учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку:
Судом встановлено, що за вироком від 30.04.2020 Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71, та ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.08.2017 та за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.11.2017 , призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.
Знову засуджений, 15.03.2021 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30.04.2020, остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 15.03.2021. Кінець цього строку: 24.02.2024.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Згідно наданої характеристики вбачається, що ОСОБА_5 з 27.02.2018 перебував у місцях позбавлення волі. Під час утримання в Криворізькій установі виконання покарання №3 характеризувався негативно. За період перебування у вказаній установі мав 11 стягнень, заохочень не має. Неодноразово не виконував вимоги адміністрації установи.
З 13.07.2021 кримінальне покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання в установі характеризується посередньо. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Однак на час розгляду клопотання у судовому засіданні, згідно пояснень представника колонії, ОСОБА_5 отримав одне заохочення датоване 10.06.2022.
У стосунках з персоналом установи випадків не тактовної поведінки не допускає.За станом здоров`я працездатний. За власної ініціативи безоплатно працює в їдальні.Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, до їх виконання ставиться посередньо.
Заходи виховного впливу відвідує регулярно. За вироком суду має позов 2887 гривень, але виконавчий лист не надходив.
Згідно матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів проти власності, однак два рази звільнений від відбування покарання з іспитовим строком (у 2012 році та у 2017 році).
Відтак, судами, під час призначення ОСОБА_5 попередніх покарань, вже застосовувалися законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до правомірної поведінки з сподіваням, що останній не повернеться до вчинення протиправних діянь, проте ОСОБА_5 на шлях виправлення не ставав і щоразу вчиняв новий злочин, за такого суд знаходить засудженого особою, яка схильна до скоєння кримінальних правопорушень.
Крім того, з урахуванням викладеного та одночасно слід наголосити на тому, що ОСОБА_5 на протязі всього часу відбування покарання характеризувався посередньо, мав одинадцять стягнень, і лише у 2022 році за зразкову поведінку отримав одне заохочення (зі слів представника колонії), вказані обставини не свідчать про безумовне виправлення засудженого, а свідчать лише про початок його виправлення, тому засуджений ще потребує нагляду в умовах ізоляції.
Таким чином суд приходить до висновку про відмовуу задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення.
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває в місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1