Справа № 545/1119/22
Провадження № 1-кп/545/113/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом курсант 152 навчальної групи факультету озброєння та військової техніки Військового інституту танкових військ Національного технічного університету « Харківський політехнічний інститут », у військовому званні « молодший сержант », раніше не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» ОСОБА_4 призначено на посаду курсанта 152 навчальної групи факультету озброєння та військової техніки Військового інститут танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, молодший сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують молодшого сержанта ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV,
молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.
Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року, строком на 30 діб.
Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року, строком на 30 діб.

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Військового інституту танкових військ НТУ «XПІ», достовірно знав та

усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 1 7 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1,2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
Так, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді курсанта 152 навчальної групи факультету озброєння та військової техніки Військового інститут танкових військ НТУ «XПІ», реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно, тимчасово, ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 1 7 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 25.02.2022 року самовільно залишив місце служби, тимчасової дислокації підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
26.02.2022 року молодший сержант ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до місця тимчасової дислокації підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), де повідомив про себе і вчинений ним злочин.
ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою зазначеною в частині другій ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем ( крім строкової служби ), тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України .

Під час досудового розслідування між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , 20 квітня 2022 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, щиро розкаятися, активно сприятиме розгляду кримінального провадження судом.

При укладенні даної угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст. 470 КПК України, а саме , що обвинувачений ОСОБА_4 з`явився із зізнанням, під час досудового розслідування давав детальні показання про події кримінального правопорушення, що мають значення для кримінального провадження та підлягають встановленню ( доказуванню ), чим активно сприяв у проведенні кримінального провадження щодо себе. Крім того, враховано характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування визнав свою провину, щиро покаявся у скоєному злочині,надав викриваючі показання відносно себе за фактом самовільного залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем ( крім строкової служби ), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно,громадський порядок не порушує, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, раніше не судимий, кримінальним правопорушенням шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи низку обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи ОСОБА_4 , а також роз`яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року « Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод », сторони вважають за можливе при визначенні покарання обвинуваченому за вчинений злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України , застосувати норми ст. 69 КК України перейшовши до іншого , більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене узгоджене сторонами покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст.ст. 53,69 КК України у виді штрафу в розмірі 1800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 30600 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам,а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

Угоду від 20 квітня 2022 року по кримінальному провадженню про визнання винуватості укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та із застосуванням ст.ст. 53,69 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1800 ( одна тисяча вісімсот ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 30 600 ( тридцять тисяч шістсот ) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1