Справа № 463/4221/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/320/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2022 року,
з участю прокурора ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
встановила:
на розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 24 квітня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.ч.2, 3 ст. 311, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України; ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч.ч.2, 3 ст. 311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України; ОСОБА_18 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч.ч.2, 3 ст. 311 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2022 року, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 10 червня 2022 року включно із визначення застави в розмірі шестисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 488 600 грн. з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 10 червня 2022 року включно із визначення застави в розмірі ста двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297 720 грн. з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 10 червня 2022 року включно із визначення застави в розмірі ста двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297 720 грн. з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Своє рішення суд мотивував доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 покликається на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На думку апелянта, немає законних підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 буде переховуватися від суду.

Крім цього зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 немає можливості знищувати, ховати або спотворювати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі докази стороною обвинувачення вже зібрані.

Акцентує, що обвинувачений ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності не притягався; має міцні соціальні зв`язки і на його утриманні дружина та малолітня дитина.

Звертає увагу на те, що м. Харків, де проживав обвинувачений ОСОБА_6 з родиною, на даний час перебуває під обстрілами і там залишилось все їх майно, а відтак, вважає надмірною заставу у розмірі ста двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Наголошує, що у зв`язку із введенням по всій території України воєнного стану, обвинувачений ОСОБА_6 має намір виконати свій військовий обов`язок, передбачений ст. 65 Конституції України та Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Просить частково скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання або визначити заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 покликається на те, що ухвала суду першої інстанції від 12 квітня 2022 року, у частині продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначення останньому застави у розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що прокурором не наведено обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений продовжуватиме злочинну діяльність, буде переховуватися, перешкоджатиме встановленню істин чи впливатиме на свідків.

Вважає, що оскаржувана ухвала та клопотання прокурора ґрунтується на безпідставних припущеннях.

Наголошує, що всупереч правовій позиції Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 протягом більше двох років, на підставі однотипних клопотань прокурора без наведення додаткових аргументів.

Крім цього, на думку апелянта, визначений ОСОБА_7 розмір застави завищений і непомірний для обвинуваченого.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2022 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, або визначити останньому розмір застави в межах, встановлених ст. 182 КПК України, тобто до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 покликається на те, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем родичі ОСОБА_8 не мають можливості внести за обвинуваченого заставу в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На думку апелянта, наведені стороною обвинувачення ризики ґрунтуються на припущеннях.

Зазначає, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду спростовується тим, що ОСОБА_8 раніше не судимий і при затриманні жодного опору не чинив.

Акцентує, що на стадії судового розгляду не може існувати ризику, що обвинувачений знищить, сховає або спотворить будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що на даний момент судом досліджуються докази в судовому засіданні, тобто інші докази не можуть бути віднайдені чи долучені до справи.

Вважає безпідставним покликання суду про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, оскільки частина обвинувачених перебуває під вартою, а з шістьма іншими укладено угоду про визнання винуватості і їм вже визначений термін покарання за вироком суду.

Крім цього наголошує, що ОСОБА_8 із більшістю обвинувачених до затримання знайомий не був.

Також стверджує, що необґрунтованим є ризик, що обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання. Матір ОСОБА_8 інвалід ІІІ групи, а батько обвинуваченого, у зв`язку із проблемами зі здоров`ям не працює.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суд м. Львова від 12 квітня 2022 року про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначення розміру застави та постановити нову ухвалу, якою змінити обраний обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт в нічний період доби за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 та пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора про їх заперечення і залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
На думку колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.
Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду про те, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Отже, на думку колегії суддів, виправданим є подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з врахуванням тяжкості інкримінованих їм кримінальних правопорушень, даних про особу обвинувачених, конкретних обставин кримінального провадження та мотивів прокурора, оскільки є всі підстави вважати, що останні, перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).
Покликання захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в апеляційних скаргах про наявність у обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 постійного місця проживання і утриманців, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити обвинуваченим запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі і на особисте зобов`язання чи домашній арешт, оскільки такі, на переконання колегії суддів, не гарантують запобігання встановленим ризикам.

Що стосується покликання захисника адвоката ОСОБА_10 про необґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, то таке, колегія суддів вважає передчасним, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.
Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, врахував майновий і сімейний стан обвинувачених та належним чином оцінив відповідність розмірів застави меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість, оскільки, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати становленню істини у кримінальному провадженні.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням обвинуваченому ОСОБА_7 застави у розмірі шестисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 488 600 грн., а обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_8 у розмірі ста двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб кожному, що становить 297 720 грн., забезпечить виконання останніми процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників обвинувачених.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2022 року про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4