Справа № 330/2234/21
Номер провадження 1-і/333/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участі секретаря судового засідання Панченко К.О.,

за участю прокурора Фурманенко М.В.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисників обвинуваченого Прядка Д.В.,

Рибальченка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжя у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на теперішній час утримується під вартою в СІЗО-10 м. Запоріжжя, раніше судимий:

1) 30.03.2009 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.75 КК України випробувальний термін 3 роки;

2) 22.02.2010 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.296 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.71 КК України остаточно 6 років позбавлення волі;

3) 23.02.2015 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.189 КК України до позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України випробувальний термін 3 роки;

4) 22.11.2017 Мелітопольський міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 22.10.2020 по відбуттю строку покарання,

клопотання прокурора про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - адвоката Прядка Дениса Володимировича про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт,

В С Т А Н О В И В:

19.09.2022 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 09.09.2021 року до Якимівського районного суду Запорізької області Якимівським відділом Мелітопольської окружної прокуратури по кримінальному провадженню №0000184 від 16.06.2021 направлено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, скоєного за наступних обставин.

15 червня 2021 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля кафе «Акула» по вулиці Коса Федотова, 41 в смт. Кирилівка Мелітопольського району Запорізької області, під час конфліктної ситуації з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою вбивства останнього, наніс не менше п`яти ударів ножем в область тулуба, спини та шиї ОСОБА_2 , спричинивши останньому одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення живота з ушкодженням за ходом ранового каналу, великого сальнику, клубової та поперечно-ободової кишок, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження в момент заподіяння небезпечні для життя, сліпі колото-різані поранення шиї, обох лопаткових ділянок та ділянки правого ліктьового суглобу, у межах м`яких тканин, без ушкодження великих кровоносних судин та нервових стволів, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження в момент заподіяння, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства потерпілого, тобто умисного вбивства, проте його смерть не настала внаслідок причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілого було своєчасно госпіталізовано до лікувального закладу та надано необхідну медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме в закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

На стадії досудового розслідування, відповідно до протоколу затримання особи, ОСОБА_1 затримано 16.06.2021 о 07:00 год. у порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 18.06.2021 відносно підозрюваного ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.08.2021 до 01:00 год.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14.09.2021 кримінальне провадження №330/2234/21 відносно ОСОБА_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, направлено до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 10.03.2022 №4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2022 ОСОБА_1 продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25.09.2022 включно.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

На даний час строк перебування обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою закінчується, але разом з цим, на даний час не перестали існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України які зазначені в ухвалі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 .

Так, наявність ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, при цьому ОСОБА_1 усвідомлює, що за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення передбачене покарання, пов`язане виключно з позбавленням волі без можливості застосування ст..75 КК України. Постійне місце мешкання відсутнє, не одружений, дітей на утриманні не має, ніде не працює. Тому, враховуючи викладене, ОСОБА_1 може вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду.

Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінці «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Стримуючі фактори, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у виправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання відсутні.

Наявність ризику, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого (п.3 ч.1 ст.177 КПК України) підтверджується тим, що потерпілий та свідки, які допитані під час досудового розслідування, безпосередньо контактували з обвинуваченим та він міг їх запам`ятати, відомості про зазначених осіб містяться в матеріалах досудового розслідування, які стороною обвинувачення на виконання приписів ст.290 КПК України відкриті обвинуваченому. З огляду на вказане, вважаю, що ризик вжиття обвинуваченим заходів незаконного впливу на свідків та потерпілого, які на даний час безпосередньо судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для обвинуваченого аспекті та, таким чином, досягнення цілі уникнення кримінальної відповідальності є реальним.

Наявність ризику, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України) підтверджується тим, що неодноразово був засуджений за умисні злочини проти життя та здоров`я та злочини про ти власності, а саме за ч.1 ст.121, ч.2 ст.296, ч.2 ст.189 та ч.3 ст.185 КК України. Звільнившись з місць позбавлення волі, ОСОБА_1 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові умисні злочини.

Застосування особистої поруки до ОСОБА_1 не є можливим, оскільки під час досудового розслідування та до теперішнього часу, особи які б виявили бажання поручитися за належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_1 не звертались, заяви та клопотання з вказаних питань не надходили.

Аналізуючи факт скоєного ОСОБА_1 , кримінального правопорушення, а також данні про особу обвинуваченого, виникають достатні підстави вважати, що, знаходячись на свободі ОСОБА_1 може вчиняти інші кримінальні правопорушення (злочини), що унеможливлює застосування до нього запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Відтак є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Зазначене вище свідчить про неможливість запобіганню виникненню вказаних ризиків шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 .

Обвинувачений та його захисник проти даного клопотання заперечували, так як клопотання необгрунтоване, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та недоведені, заявили клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт. В підтвердження надали копію договору оренди квартири (житла) № 1 від 02.08.2022 року за адресою: АДРЕСА_3 , де він міг відбувати домашній арешт.

Розглянувши клопотання сторін, заслухавши учасників справи, перевіривши додані матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити та відмовити захиснику обвинуваченого у задоволенні клопотання ро заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ґрунтується на тому, що він, будучи обвинуваченим у скоєнні злочину, який є особливо тяжким злочином, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, при цьому ОСОБА_1 усвідомлює, що за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення передбачене покарання, пов`язане виключно з позбавленням волі без можливості застосування ст. 75 КК України. Постійне місце мешкання відсутнє, не одружений, дітей на утриманні не має, ніде не працює. Тому, враховуючи викладене, ОСОБА_1 може вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України ґрунтується на тому, що ОСОБА_1 неодноразово був засуджений за умисні злочини проти життя та здоров`я та злочини проти власності, а саме за ч.1 ст.121, ч.2 ст.296, ч.2 ст.189 та ч.3 ст.185 КК України. Звільнившись з місць позбавлення волі, ОСОБА_1 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові умисні злочини, що являється ризиком, передбаченим п.5 ч.1ст. 177 КПК України.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора, відмовити у клопотанні захисника та продовжити ОСОБА_1 строк тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки прокурором доведено, що обвинуваченому обґрунтовано оголошено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не припинили свого існування, документальних підтверджень того, що ОСОБА_1 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в умовах слідчого ізолятора суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,180, 182,183,187,199,331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - адвоката Прядка Дениса Володимировича про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, а саме по 21 листопада 2022 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, а також надіслати начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 26 вересня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова