Справа № 697/2221/21
Провадження № 1-кп/697/42/2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Каневі, Черкаської області матеріали кримінального провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000350 від 01.10.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Канева Черкаської області, громадянин України, проживаючий без реєстрації по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий: 14.06.2002 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 14.04.2006 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, 10.02.2009 Канівським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 19.07.2012 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 04.02.2014 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, 22.05.2017 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 09.01.2018 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі, 25.04.2019 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, 27.05.2021 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 11.10.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, звільнений від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком терміном на 1 рік; 07.04.2022 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 10.05.2022 Канівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 89 КК України судимість не знята і не погашена, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 308 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Умань, Черкаської області, без реєстрації, фактично проживаюча по АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою спеціальною освітою, неодружена, непрацююча, депутатом не являється, інвалідності не має, раніше судима 01.11.2013 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 321 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частини всього належного їй майна; звільнену з місць позбавлення волі 14.01.2016 умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 7 днів; 12.12.2017 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 11.05.2018 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 190, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 2 місяців позбавлення волі за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2017 та кінцево призначено покарання до відбуття 1 рік 8 місяців позбавлення волі; ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2018 зараховано в строк відбуття покарання, призначено вироком Уманським міськрайонним судом Черкаської області від 11.05.2018, строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 05.03.2018 та з 12.03.2018 по 20.09.2018 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнена із залу суду у зв`язку з відбуттям строку покарання, 15.02.2021 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі, 11.05.2021 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, 12.08.2021 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, 13.10.2021 вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.08.2021 остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 29.04.2022 вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попередніми вироками Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2021, Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.05.2021, Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.10.2021 та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05.07.2022 вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2022 залишений без змін, судимість у відповідності до ст. 89 КК України не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 14.06.2002 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 14.04.2006 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, 10.02.2009 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 19.07.2012 Канівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 04.02.2014 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, 22.05.2017 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 09.01.2018 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 25.04.2021 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, маючи згідно ст. 89 КК України не зняту і не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став і повторно вчинив злочини проти власності.

Так, ОСОБА_7 , 30.09.2021, близько 18 години, спільно із ОСОБА_8 зайшов до квартири ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 , та перебуваючи у вказаній квартирі, скориставшись вільним доступом, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, повторно, таємно викрав із гаманця ОСОБА_10 , який вона зберігала під подушкою на ліжку у спальній кімнаті, грошові кошти в сумі 300 грн., чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Тим самим, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Він же, ОСОБА_7 , 30.09.2021, близько 18 години 10 хвилин, перебуваючи в квартирі ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 , скориставшись вільним доступом, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, таємно викрав із тумбочки в спальній кімнаті потерпілої вісім ампул лікарського засобу «Трамадол-ЗН» рідина в яких, згідно з висновком експерта №СЕ-19/124-21/12067-НЗПРАП від 23.10.2021 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено трамадол. Після чого частину вказаного лікарського засобу вжив особисто шляхом ін`єкцій, а три ампули добровільно видав працівникам поліції 01.10.2021.

Тим самим, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 308 КК України викрадення наркотичних засобів.

Він же, ОСОБА_7 , 30.09.2021, близько 18 години, спільно із ОСОБА_8 , зайшов до квартири ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 , де у них виник намір шахрайським шляхом заволодіти її грошовими коштами. З цією метою ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, спільно із ОСОБА_8 , повідомив потерпілій недостовірну інформацію про те, що вони являються працівниками соціальної служби та їй виплатять грошову допомогу як дитині війни, але для цього необхідно, щоб вона надала свою банківську картку та повідомила пін-код до неї. ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, щодо їх дійсних намірів, передала ОСОБА_7 свою банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та повідомила пін-код до неї. Після цього ОСОБА_8 залишилася з потерпілою та відволікала її увагу, а ОСОБА_7 пішов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що розташований по вул. О. Кошового, 2/2 в м. Каневі Черкаського району Черкаської області, де близько 18 год. 30 хв. за допомогою вищевказаної банківської картки ОСОБА_10 здійснив зняття з її банківського рахунку грошових коштів в сумі 10 000 грн., які в подальшому використав спільно із ОСОБА_8 для власних потреб.

Тим самим, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб.

ОСОБА_8 , будучи раніше судимою 01.11.2013 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 321 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частини всього належного їй майна; звільнену з місць позбавлення волі 14.01.2016 умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 7 днів; 12.12.2017 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 11.05.2018 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 190, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 2 місяців позбавлення волі за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2017 та кінцево призначено покарання до відбуття 1 рік 8 місяців позбавлення волі; ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2018 зараховано в строк відбуття покарання, призначено вироком Уманським міськрайонним судом Черкаської області від 11.05.2018, строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 05.03.2018 та з 12.03.2018 по 20.09.2018 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнена із залу суду у зв`язку з відбуттям строку покарання, 15.02.2021 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі, 11.05.2021 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, 12.08.2021 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, у відповідності до ст. 89 КК України маючий не зняту і не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення і перевиховання не стала та повторно вчинила новий умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , близько 18 години, спільно із ОСОБА_7 зайшла до квартири ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 , де у них виник намір шахрайським шляхом заволодіти її грошовими коштами. З цією метою ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, спільно із ОСОБА_7 повідомила потерпілій недостовірну інформацію про те, що вони являються працівниками соціальної служби та їй виплатять грошову допомогу як дитині війни, але для цього необхідно, щоб вона надала свою банківську картку та повідомила пін-код до неї. ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, передала ОСОБА_7 свою банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та повідомила пін-код до неї. Після цього ОСОБА_8 залишилася з потерпілою та відволікала її увагу, а ОСОБА_7 пішов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що розташований по вул. О. Кошового, 2/2 в м. Каневі Черкаського району Черкаської області, де близько 18 год. 30 хв. за допомогою вищевказаної банківської картки ОСОБА_10 здійснив зняття з її банківського рахунку грошових коштів в сумі 10 000 грн., які в подальшому використав спільно із ОСОБА_8 для власних потреб.

Тим самим, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб.

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 308 КК України, визнав повністю, факт і обставини вчинення кримінальних правопорушень підтвердив, розкаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати.

Будучи допитаною під час судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнала повністю, факт і обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердила, розкаялася у вчиненому та просила суд суворо її не карати.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, її інтереси представляє адвокат ОСОБА_9 .

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового засідання без участі потерпілого.

За вказаних обставин, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд вважає можливим за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд у відсутності потерпілого.

Представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 у вирішенні питання щодо призначення міри покарання поклався на розсуд суду, підтримав цивільний позов та просив суд позов задовольнити.

Учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи і тому суд вважає недоцільним проводити дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сторони проти цього не заперечують.

Обвинувачені та учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Учасникам судового провадження роз`яснені їх права, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які вважають, що вказане кримінальне провадження доцільно розглянути відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинувачених та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових доказів, які характеризують особи обвинувачених.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні не здобуто.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень і суд його дії кваліфікує:

за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

за ч. 1 ст. 308 КК України викрадення наркотичних засобів;

за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб.

Також в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення і суд її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до нетяжких злочинів, за ч. 1 ст. 308 КК України до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в КНП «Канівська БЛ» у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебував на обліку з 2011 року по 2019 рік. З 2019 року лікар-нарколог в КНП "Канівська БЛ» відсутній, раніше неодноразово судимий, маючий не зняті та не погашені в передбаченому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочини. Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 має кримінальну спрямованість.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка є неодруженою, на утримані дітей не маюча, не працевлаштована, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судима, в тому числі за кримінальні правопорушення проти власності та маюча невідбуте покарання, а також в період іспитового строку по іншому вироку вчинила новий злочин. Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 має кримінальну спрямованість.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не встановлено.

Суд, на підставі встановлених обставин вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 190 КК України із застосування вимог ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, що на майбутнє попередить вчинення ним кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_7 суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Судом встановлено, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2022 ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність злочинів).

Суд враховує, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2022 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Нові злочини вчинено ОСОБА_7 30.09.2021.

Внаслідок чого, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за цим вироком та за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2022, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, частково приєднавши до покарання за цим вироком частину невідбутого покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2022, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Суд на підставі встановлених обставин, вважає необхідним та достатнім призначити, ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, що на майбутнє попередить вчинення нею кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченої ОСОБА_8 суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Судом встановлено, що вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2022 ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.190 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність злочинів).

Суд враховує, що вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2022 ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Новий злочин вчинено ОСОБА_8 30.09.2021.

Внаслідок чого, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за цим вироком та за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2022, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, частково приєднавши до покарання за цим вироком частину невідбутого покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2022, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_10 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яка була завдана кримінальними правопорушеннями, суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_10 за цивільним позовом просить стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 190 КК України в розмірі 25000 грн 00 коп. та матеріальну шкоду у розмірі 10300 грн.

Сума матеріальної шкоди у розмірі 10300 грн. доведена і повністю визнана обвинуваченими, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В обґрунтування вимог ОСОБА_10 зазначає, що внаслідок неправомірних суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_10 перебувала у стресовому стані, який супроводжувався появою негативних психоемоційних змін, що призвели до пригніченості та порушення її нормальних життєвих зв`язків, до моральних стражданнях, погіршення здоров`я.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд вважає, що потерпіла дійсно зазнала хвилювання та моральних страждань внаслідок вчинених правопорушень, разом з цим завдана матеріальна шкода у розмірі 10300 грн істотно відобразилося на способі її життя, оскільки вона є інвалідом 1 групи, не здатна до самообслуговування, потребує постійної сторонньої допомоги та витрачає значні кошти на лікування. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер душевних страждань потерпілої, ступінь вимушених змін у житті останньої, негативні психоемоційні зміни особистості, та визнання обвинуваченими позову в повному обсязі і виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково в сумі 2 000 грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у даній кримінальній справі не обирався.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , враховуючи обране судом покарання, належить залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 , підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи, які складають:

- 858,10 грн. у зв`язку з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-21/12067-НЗПРАП від 23.10.2021;

- 980,90 грн. у зв`язку з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/-21/33152-БД від 27.10.2021;

- 1201,34 грн. у зв`язку з проведенням додаткової судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/124-21/12758-Д від 26.10.2021.

Крім цього, з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи, які складають:

- 858,10 грн. у зв`язку з проведенням судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/124-21/12184-Д від 13.10.2021;

- 343,24 грн. у зв`язку з проведенням судової трасологічної експертизи № СЕ-19/124-21/12188-ТР від 19.10.2021, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 308 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 308 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за цим вироком та за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2022, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2022, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з частково невідбутим покаранням, призначеним вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2022, який набрав законної сили 05.07.2022, у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 07.04.2022.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 300,00 грн. (десять тисяч триста гривень) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Речові докази по кримінальному провадженню:

- жіноча сумка шкіряна чорного кольору та банківська картка АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 , які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 залишити потерпілій ОСОБА_10 ;

- CD-R диск для лазерних систем зчитування на якому містяться зображення з камери спостереження банкомату АТ КБ «Приват банк» зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- один слід пальця руки та три дактилокарти зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- банківську картку «Ощадбанк» знищити;

- три порожні ампули та рідина з ампул у скляному флаконі, картонна коробка з маркуванням «Трамадол-ЗМ», які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертиз в загальній сумі 3 641,01 грн. (три тисячі шістсот сорок одна гривня, 01 копійок).

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертиз в загальній сумі 600,67 грн. (шістсот гривень, 67 копійок).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченим.

Головуючий ОСОБА_1