1Справа № 335/1974/22 1-кс/335/933/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000205 від 20 березня 2022 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гуляйполя, громадянина України, який не одружений, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого за ч. 4 ст. 187 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що слідчим відділом ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205, внесеногодо Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 19 березня 2022 року, у період часу з 15 години 10 хвилин до 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків до брата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявним у нього кухонним ножем завдав останньому удар в область нижніх кінцівок, в результаті чого ніж зламався. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_5 металевим ломом, який він знайшов на території домоволодіння, завдав кілька ударів по голові потерпілого, спричинивши останньому, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 76 від 20.03.2022, відкриту черепно-мозкову травму, відкритий перелам потиличної кістки, від яких настала смерть ОСОБА_7 на місці вчиненого злочину, тим самим ОСОБА_5 вчинив умисне вбивство ОСОБА_7 . Після чого сховав тіло ОСОБА_7 у приміщенні господарської будівлі на території вказаного домоволодіння.

21 березня 2022 року, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події - території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 20.03.2022, під час якого у приміщенні господарської будівлі було виявлено труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що 19.03.2022 близько 11 години її молодший син ОСОБА_7 пішов рубати дрова на територію домоволодіння АДРЕСА_2 . Після чого її чоловік сказав старшому синові ОСОБА_5 йти йому допомагати. Через вікно свого будинку вона бачила як ОСОБА_5 деякий час носив дрова додому до молодшого сина. Приблизно о 15 годині до будинку зайшов молодший син ОСОБА_7 , з поведінки якого вона зрозуміла, що між ними з братом відбулася сварка під час рубання дров. Після чого він знову вийшов на вулицю. Приблизно о 16 годині до будинку зайшов її старший син ОСОБА_5 , який переодягнув куртку, зняв калоші та взув ботики, після чого нічого не говорячи вийшов з дому. ОСОБА_9 додому не повертався. Приблизно о 18 годині вона пішла шукати молодшого сина ОСОБА_9 , оскільки він з дома раніше ніколи без попередження не уходив. Дмитра вона не шукала, оскільки він і раніше уходив з дому. 20.03.2022 о 06 годині вона знову почала шукати сина ОСОБА_9 , для чого пішла на територію будинку АДРЕСА_2 , де у приміщенні господарської будівлі виявила труп молодшого сина ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями в районі голови. У вбивстві ОСОБА_9 вона підозрює свого старшого сина ОСОБА_10 , який має психічні розлади та раніше засуджений за скоєння тяжкого злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який надав свідчення аналогічні свідченням потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом огляду предмета від 20.03.2022, в ході проведення якого в будинку АДРЕСА_2 , вилучено калоші та куртку зі слідами речовини бурого кольору;протоколом огляду предмету від 21.03.2022, в ході проведення якого вилучено джинсові штани надані ОСОБА_5 ;поясненням ОСОБА_5 , який пояснив, що 19.03.2022 він разом з братом ОСОБА_7 рубав дрова. Під час раптово виниклого наміру, він завдав удар ножем, який заздалегідь взяв у кухні, братові у ногу. В результаті чого ніж зламався. Далі він взяв металевий лом, яким почав завдавати удари по голові брата, який в цей час лежав на землі. Припинив він завдавати удари братові тільки після того, як зрозумів, що той помер. Далі він перетягнув тіло брата до господарської будівлі. Після чого він переховувався у покинутому будинку по АДРЕСА_3 .
Враховуючи викладене, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинив злочин з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років. Будучи особою, раніше засудженою за скоєння тяжкого злочину та розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість передбаченого законом покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання. Також, на підтвердження наявності ризику вказують відсутність стійких соціальних зав`язків (не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований). Це вказує на те, що у разі обрання запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, ОСОБА_12 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідка, з метою уникнення покарання (п. 1 ч. 3 ст. 177 КПК України), обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 мешкає спільно з батьками, які мають статус потерпілої та свідка у провадженні. Та допитана в якості потерпілої ОСОБА_13 пояснила, що її син ОСОБА_5 схильний до жорстокості та має психічні розлади. Потерпілу ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 на стадії судового розгляду не допитано. З метою пом`якшення свого покарання, вважаю, що ризик прийняття підозрюваним спроб незаконного впливу на потерпілу та свідка, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення.

Крім того, ОСОБА_5 є особою раніше засудженою за скоєння тяжкого злочину, що хоча і не впливає на кваліфікацію скоєного злочину, однак характеризує останнього як особу схилену до скоєння злочинів та доводить, що інші заходи, не пов`язані з позбавленням волі не можуть в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені обставини також свідчать про соціальну небезпеку ОСОБА_5 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. І це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою.

Окрім цього, під час розслідування встановлено, що особисте зобов`язання не може бути застосоване до підозрюваного ОСОБА_5 , так як даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній, є особливо тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років. У зв`язку з чим, вказаний запобіжний захід буде не пропорційним вчиненим ОСОБА_5 злочину.

Особиста порука не може бути застосована, оскільки на даний час не встановлено осіб, які б могли поручитися за виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Домашній арешт не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки останній мешкає спільно з батьками, які мають статус потерпілої та свідка у провадженні, у зв`язку з чим він може впливати на них.

Наявність у підозрюваного місця проживання не виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не засвідчує відсутність наміру переховування від слідства та суду, оскільки зазначений фактор, не став на перешкоді ОСОБА_5 у скоєнні особливо тяжкого злочину.
На думку органу досудового розслідування, обставини вчинення злочину ОСОБА_5 , а саме: позбавлення життя рідного брата свідчить про його жорстокість, холоднокровність та цинізм, оскільки людина, її життя, честь і гідність є найвищою соціальною цінністю відповідно до норм Конституції України, що свідчить про зневажливе ставлення ОСОБА_5 до моральних засад у суспільстві та до охоронюваних законом прав громадян.
Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку, наслідки злочину, а саме: смерть малолітньої дитини, суспільний резонанс викликаний діянням, слідчий вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України, та буде відповідати норам національного та міжнародного законодавства.
З урахуванням викладеного, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник у судовому засіданні при розгляду клопотання покладався на розсуд суду.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205, внесеногодо Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

21 березня 2022 року, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочина), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчим суддею в ході розгляду клопотання перевірені доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочина), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яка ґрунтується на фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, а саме: протоколом огляду місця події - території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 від 20.03.2022, під час якого у приміщенні господарської будівлі було виявлено труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що 19.03.2022 близько 11 години її молодший син ОСОБА_7 пішов рубати дрова на територію домоволодіння АДРЕСА_2 . Після чого її чоловік сказав старшому синові ОСОБА_5 йти йому допомагати. Через вікно свого будинку вона бачила як ОСОБА_5 деякий час носив дрова додому до молодшого сина. Приблизно о 15 годині до будинку зайшов молодший син ОСОБА_7 , з поведінки якого вона зрозуміла, що між ними з братом відбулася сварка під час рубання дров. Після чого він знову вийшов на вулицю. Приблизно о 16 годині до будинку зайшов її старший син ОСОБА_5 , який переодягнув куртку, зняв калоші та взув ботики, після чого нічого не говорячи вийшов з дому. ОСОБА_9 додому не повертався. Приблизно о 18 годині вона пішла шукати молодшого сина ОСОБА_9 , оскільки він з дома раніше ніколи без попередження не уходив. Дмитра вона не шукала, оскільки він і раніше уходив з дому. 20.03.2022 о 06 годині вона знову почала шукати сина ОСОБА_9 , для чого пішла на територію будинку АДРЕСА_2 , де у приміщенні господарської будівлі виявила труп молодшого сина ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями в районі голови. У вбивстві ОСОБА_9 вона підозрює свого старшого сина ОСОБА_10 , який має психічні розлади та раніше засуджений за скоєння тяжкого злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який надав свідчення аналогічні свідченням потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом огляду предмета від 20.03.2022, в ході проведення якого в будинку АДРЕСА_2 , вилучено калоші та куртку зі слідами речовини бурого кольору;протоколом огляду предмету від 21.03.2022, в ході проведення якого вилучено джинсові штани надані ОСОБА_5 ;поясненням ОСОБА_5 , який пояснив, що 19.03.2022 він разом з братом ОСОБА_7 рубав дрова. Під час раптово виниклого наміру, він завдав удар ножем, який заздалегідь взяв у кухні, братові у ногу. В результаті чого ніж зламався. Далі він взяв металевий лом, яким почав завдавати удари по голові брата, який в цей час лежав на землі. Припинив він завдавати удари братові тільки після того, як зрозумів, що той помер. Далі він перетягнув тіло брата до господарської будівлі. Після чого він переховувався у покинутому будинку по вул. Шевченка в м. Гуляйполі.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи підвартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , вагомість доказів щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення особливо тяжкого злочину, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 115 КК України, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу ОСОБА_5 , який раніше судимий за корисливі злочини, неодружений, не має сімейних звязків, не працевлаштований, з урахуванням обставин підозри, слідчий суддя дійшов висновку, що існують високі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тих обставин, що суду не надано даних на підтвердження таких достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику ухилення від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на потерпілу та свідка у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, відсутні підстави вважати, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Дані щодо особи, наявного місця проживання, не переважають встановлених судом ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та не гарантують в подальшому належної процесуальної поведінки підозрюваного, з огляду на обставини підозри.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 травня 2022 року включно, який слід рахувати з 21 березня 2022 року, тобто з дня затримання.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 19.05.2022 року включно, який обчислювати з 21.03.2022 року.

Встановити строк дії даної ухвали до 19.05.2022 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1