УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2021 року, якою відмовлено в задоволені спільного подання начальника ДУ «Казанківська ВК №93» та голови спостережної комісії при Баштанській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання начальника ДУ «Казанківська ВК №93» та голови спостережної комісії при Баштанській РДА про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, відмовлено в задоволенні спільного подання начальника ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» та голови спостережної комісії при Баштанській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений, не погоджується з рішенням суду та зауважує, що за час перебування в СІЗО мав одну догану, проте і мав два заохочення, а тому вважає, що довів своє виправлення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло спільне подання начальника Казанківської виправної колонії № 93 та голови спостережної комісії при Баштанській РДА про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 , В поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_5 фактично відбув 2/3 призначеного строку покарання, позитивно ставиться до праці, за що має ряд заохочень та довів своє виправлення.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2021р. відмовлено у задоволенні спільного подання начальника ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» та голови спостережної комісії при Баштанській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 . Відмовляючи в задоволенні подання суд зазначив, що на час розгляду вказаного подання, засуджений ОСОБА_5 фактично своєю поведінкою та ставленням до праці не довів того, що став на шлях виправлення, а тому відносно нього не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менш двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за період відбуття покарання, останній має два заохочення, які накладені 23.04.2021 року та 18.10.2021 року, та одне стягнення у вигляді догани, яке накладене 11.11.2020 року.

З витягу з протоколу № 1 від 20.01.2021 року вбачається, що комісією прийнято рішення про відмову засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.
Згідно характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» 28.12.2020 року, яка знаходиться в особовій справі засудженого, ОСОБА_5 перебуваючи у СІЗО м. Херсона допускав порушень встановленого режиму утримання та стягнення, заохочень не мав.

Прибувши до ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», був розподілений до відділення № 2, до роботи ставиться негативно, не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у її виконанні. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою. У відносинах з представниками адміністрації колонії не ввічливий, не тактовний. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки.

За період з листопада 2017 року по грудень 2020 року, а також протягом 2021 року матеріали особової справи не містять будь-яких характеризуючи матеріалів відносно засудженого, а тому суд не має можливості прослідкувати динаміку змін в його поведінці та ставленні до праці.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що фактично поведінка засудженого ОСОБА_5 та ставлення до праці змінилася лише в листопаді 2021 року, про що свідчить відповідна характеристика, яка затверджена начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» від 01.11.2021 року.Як вбачається з матеріалів подання, засуджений ОСОБА_5 лише з 30.06.2021 року почав приймати участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Доводи засудженого про те, що він довів своє виправлення не підтверджується матеріалами особової справи. Крім того, матеріали особової справи також свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 вісім разів судимий, не робив для себе належних висновків та вчиняв нові умисні злочини.

Сам по собі факт відсутності дисциплінарних стягнень та наявність періодичних заохочення, не може бути самостійною та єдиною підставою для протилежного висновку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами статті 81 КК України та статей 537, 539 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2021 року, якою відмовлено в задоволені спільного подання начальника ДУ «Казанківська ВК №93» та голови спостережної комісії при Баштанській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді