Справа № 513/1077/21
Провадження № 1-кп/513/33/22
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Одеської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001243 від 16 жовтня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишняки Тарутинського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , 01 жовтня 2021 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, разом зі своїм сином ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_8 , а саме в с. Фараонівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, де розпивали спиртні напої, а саме горілку в кількості 1 літра. При цьому ОСОБА_7 спиртні напої не вживав, в результаті чого між ним та батьком ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 приблизно о 17:00 годині вийшов з будинку ОСОБА_9 та на власному автомобілі поїхав до місця свого мешкання, а ОСОБА_6 залишився та продовжив розпивати алкогольні напої з ОСОБА_8 .

Далі, точного часу досудовим розслідуванням встановити не вдалося можливим, ОСОБА_6 вийшов з будинку ОСОБА_9 , розташованого в с. Фараонівка, Білгород-Дністровського району Одеської області та направився в бік с. Кам`янка, Білгород-Дністровського району Одеської області, де проживає.

Далі, ОСОБА_6 , 01 жовтня 2021 року приблизно о 20:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, з метою власного збагачення, через незачинену хвіртку проник до двору вищевказаного домоволодіння, де з під навісу та інших господарський приміщень таємно, умисно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_10 , а саме: балон газовий об`ємом 40 літрів, з редуктором, б/у, вартістю 350 гривень; 1 мішок муки на 50 кг, який не має майнової цінності; холодильники б/у не працюючі, в кількості 2 штук, які не мають майнової цінності; пральну машинку, б/у, не працюючу, яка не має майнової цінності, казани чавунні, об`ємом 5 літрів, в кількості 5 штук, б/у, які мають не майнової цінності; колеса автомобільні в кількості 5 штук, б/у, які не мають майнової цінності, лебідку металеву, яка не має майнової цінності; газову плиту 4-х комфортну, б/у, вартістю 500 гривень; металеву бочку, об`ємом 200 літрів, яка не має майнової цінності; духовку електричну, яка не має майнової цінності; жовтий металевий ящик з запчастинами на автомобіль «Москвич», б/у, який не має майнової цінності, усього сукупною вартістю 850 гривень, спричинивши потерпілій майнову шкоду, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення та сховище.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, в день та час зазначений в обвинувальному акті, він знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_8 , в с.Фараонівка, де дійсно розпивав з ним спиртні напої. Після чого він покинув будинок свого знайомого та пішов до дому. Коли проходив біля будинку потерпілої ОСОБА_10 вирішив викрасти належне їй майно. Через незачинену хвіртку він пройшов до двору, зайшов до господарських приміщень, де і викрав майно. Із вартістю викраденого майна погоджується. У скоєному щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_10 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з`явилася. Разом з тим, потерпіла звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила здійснити судовий розгляд у її відсутність.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілої, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, та тих матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів та характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 та кваліфікує його дії: за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення та сховище.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується посередньо, має постійне місце проживання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім того, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення визначено як середній. Суд враховує висновок органу пробації, щодо можливості виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі, оскільки він не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, беручи до уваги, позицію сторони обвинувачення щодо міри покарання та позицію потерпілої, яка претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.3 ст. 185 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_6 не обирався, підстав для його обрання не має.

Цивільний позов не заявлений. Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази після вступу вироку в законну силу: чотирьох комфортну газову плиту, сірого кольору, з ознаками використання, марки «KUMTEL» Cat-1; металевий саморобний черпак; запчастини до автомобіля марки «Москвич», а саме: три пластикових задні стоп-ліхтарі, розподільник запалювання на «Москвич 412» новий, пластиковий вентель охолоджування, бокове дзеркало заднього огляду, резинова прокладка задніх фонарів, пластиковий задній поворот від автомобіля марки «Москвич», коробка від підшипнику з надписом «ВМЗ»; газовий балон об`ємом 40 літрів з редуктором та шлангом приблизно 2 метра, - які знаходяться на зберіганні у потерпілої, залишити потерпілій ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1