Дата документу Справа № 333/413/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/413/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/352/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 13 червня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 22.01.2022 року старший слідчий СВ ВП№ 4 Запорізького РУПГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000112 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

22.01.2022 року старший слідчий СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000112 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 20.01.2022 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на напад поєднаний з проникнення у житло, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров я особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, подзвонили у дзвінок квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та після того як власник квартири ОСОБА_11 відкрив двері ОСОБА_12 одразу наніс удар в обличчя потерпілого, внаслідок чого останній впав на підлогу та вони, продовжуючи свої злочинні дії затягли його в спальну кімнату та продовжили наносити удари по всім частинам тіла руками, вимагаючи назвати місце схованки грошей. Далі, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , з відділення морозильної камери холодильнику, викрали та таким чином заволоділи грошовими коштами в сумі З 000 доларів США, що еквівалентно 85 200,00 гривень відповідно до курсу НБУ станом на 20.01.2022 року. Крім цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , продовжуючи застосовувати насильство відносно потеплілого, з його сумки через плече, яка знаходилась в кімнаті, відкрито викрали та таким чином заволоділи грошовими коштами в сумі 200 доларів США, що еквівалентно 5 664,00 гривень відповідно до курсу НБУ станом на 20.01.2022 року, а також: 2 000,00 гривень, документами, а саме - паспорт на ім 'я потерпілого, 3 банківськими картками, з яких - 2 шт. «А-Банку», 1 шт. «Приватбанку», при цьому застосовували насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме наносили численні удари по голові та тулубу, спричинивши при цьому за попереднім діагнозом струс головного мозку, забій м 'яких тканин обличчя, рубану рану лобної ділянки голови, з метою отримання інформації про пін-коди від вказаних банківських карток. Крім цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , висловлювали відносно потерпілого ОСОБА_13 погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, а саме відвели потерпілого на балкон та погрожували скинути його з балкону четвертого поверху в разі його звернення до правоохоронних органів. Вказані злочинні дії тривали приблизно до 03.00 год. 21.01.2022 року, після чого вказані особи разом з викраденим покинули місце злочину. Злочинними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_14 спричинено майнову шкоду на загальну суму 92 880,00 гривень.

Умисні дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, а також: з погрозою застосування такого насильства (розбій) і 16.05.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Вважаючи обґрунтованою оголошену підозру та посилаючись на наявність ризику того, що підозрюваний може намагатись уникнути органи досудового розслідування та/або суду у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі за скоєння особливо тяжкого злочину; а також ризики того, що підозрюваний може впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, фактичне місце мешкання якого йому відомо, і продовжити злочинну діяльність, так як раніше судимий, слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти цим ризикам, а тому просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 16 травня 2022 року по 14 липня 2022 року включно.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи вимоги ч.5 ст.182 КПК України, той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст.183 КПК України, тому застосування застави неможливо.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що матеріали не містять достатніх доказів навіть для повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Єдиним доказом вини ОСОБА_8 є покази потерпілого ОСОБА_15 , а саме повідомлення про підозру є фактично переказом його протоколу допиту. Саме клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порушення п.3 ч.1 ст.184 КПК України не містить викладу обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення.

Вказує, що ризики, зазначені слідчим у клопотання взагалі відсутні. Факт перебування ОСОБА_8 в розшуку підтверджується лише долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого. Водночас, матеріали клопотання не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_8 в будь-який спосіб викликався для вручення підозри та клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, строк дії ухвали слідчого судді визначено до 14 липня 2022 року включно. Однак, з урахування зупинення в період з 22 лютого 2022 року по 16 травня 2022 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000112 спливає 13 червня 2022 року. Таким чином, загальний строк тримання ОСОБА_8 під вартою перевищує строк досудового розслідування, що не відповідає вимогам КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягав на її задоволенні.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, відомості стосовно особистості підозрюваного, обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при розгляді відповідного клопотання, заслухавши сторони кримінального провадження, вірно врахував наявність пред`явленої ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке за своєю класифікацією відноситься до особливо тяжких злочинів.

Згідно з матеріалами провадження, відділом поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, відомості про яке 12.01.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

16.05.2022 року о 07.23 год. ОСОБА_8 був затриманий на підставі ст.208 КПК країни.

16.05.2022 року в рамках кримінального провадження №0000112 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Між тим, надані до клопотання матеріали переконують судову колегію у вірності висновку районного суду про обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема і питань щодо вірності кваліфікації.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

З цього приводу колегія суддів, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді протоколу огляду місця події, протоколу допиту потерпілого, свідків та інших наданих суду матеріалів.

На думку колегії суддів, доказування провини підозрюваного ОСОБА_8 на що впливає оцінка доказів і залежне від цього питання кваліфікації дій підозрюваного, є предметом розгляду наступних етапів.

Отже, твердження сторони захисту про необґрунтовану підозру не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даного злочину.

Тому, всупереч положенням ч.5 ст.132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, без альтернативи призначення іншого виду покарання, а також дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан та стан здоров`я, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення особливо тяжкого злочину, розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також дані про його особу, який з 22.02.2022 року по 16.05.2022 року перебував у розшуку, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик втечі лише збільшується, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрюваний ОСОБА_8 в очікуванні покарання дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, слідчим суддею враховані дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, у тому числі за аналогічні злочини проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, які вочевидь свідчать на користь висновку слідчого судді про обґрунтованість передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризику вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно необґрунтованості певних ризиків, передбачених ст.177 КК України не знайшли свого підтвердження і під час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

В апеляційній скарзі апелянтом не наведені аргументовані підстави на спростування висновків та рішення слідчого судді, а тому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими відповідно до обставин, встановлених слідчим суддею.

Доводи захисників про те, що відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність заявлених ризиків є неспроможними, існування цих ризиків перевірялось слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого з викладенням відповідного висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.

На даній початковій стадії досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою слід визнати ефективним превентивним заходом задля досягнення дієвості кримінального провадження.

Посилання захисника про те, що строк досудового розслідування спливає 13 червня 2022 року колегія суддів вважає безпідставними через наступне.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до наданих матеріалів 16.05.2022 року в рамках кримінального провадження №0000112 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, про що свідчить особистий підпис підозрюваного у повідомленні про підозру (а.п.120-121). Слідчим суддею був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 14 липня 2022 року включно, тобто в межах двомісячного строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст.219 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто з 16 травня 2022 року по 14 липня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4