Справа № 182/8045/21
Провадження № 1-кп/0182/308/2022
У Х В А Л А
Іменем України

18.08.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції на стадії судового розгляду в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000850 від 27.09.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кам`янське Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, без місця реєстрації, фактично проживав: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_3 ,

захисника (в режимі відеоконференції) адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором ОСОБА_4 під час судового засідання заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 строком на два місяці посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливу на свідків, оскільки останній обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод, також не працював, не має грошових заощаджень та місця реєстрації. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення заявленого клопотання, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою мешкання його батьків ( АДРЕСА_2 ), зауважив на тому, що не збирається ухилятись від явки до суду та впливати на свідків, буде виконувати всі покладені обов`язки.

4.Захисник ОСОБА_5 заперечив проти заявленого прокурором клопотання, підтримав клопотання підзахисного, посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора, також зауважив на тому, що ОСОБА_3 раніше не судимий, не збирається ухилятися від суду, а ризик впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення є недоведеним.

5.Прокурор заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту.

6.Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

7.В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався, до 23 серпня 2022 року включно із можливістю внесення застави в розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

8.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

9.При вирішенні заявленого клопотання прокурора суд встановлює, чи дотепер наявна обґрунтована підозра та ризики, які виправдовують подальше тримання під вартою (або у разі зміни запобіжного заходу - застосування іншого запобіжного заходу).
10.Обґрунтованість підозри має оцінюватися на кожному етапі - від початкового періоду після затримання особи, так і в подальшому, коли тримання під вартою продовжується. Збереження обґрунтованості підозри є необхідною умовою законності продовження тримання під вартою. Відповідно, хоча під час затримання та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна бути обґрунтована підозра; у випадках тривалого тримання під вартою також має бути доведено, що підозра зберігається та залишається обґрунтованою протягом усього періоду тримання під вартою. (Рішення у справі Ilgar Mammadov проти Азербайджану, заява № 15172/13 від 22 травня 2014 року, параграф 90) Також, необхідно належним чином оцінити наявність ризиків, які виправдовують продовження тримання під вартою, та які можна обґрунтувати конкретними обставинами справи, а не абстрактними формулюваннями, надаючи належну оцінку індивідуальним обставинам підозрюваного. Наведення таких аргументів може виправдовувати тримання під вартою (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 88). Такі аргументи не можуть використовувати формалістичну та абстрактну мову, також не дозволяється щоразу при розгляді питання про тримання під вартою використовувати ідентичні або стереотипні формулювання, автоматично продовжувати тримання під вартою (Рішення у справі Lisovskij проти Литви від 2 травня 2017 року, заява № 36249/14, параграф 77).
11.Суд зазначає, що протягом періоду часу, що минув, досі є достатні підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра, крім того стороною захисту не спростовується питання обґрунтованості підозри, а лише висловлюється незгода із кваліфікацією діяння. Суд також зазначає, що оскільки обставини не змінилися, ризик переховування від суду залишився. Втім, необхідно оцінювати не лише наявність обґрунтованої підозри та ризиків, а й доцільність застосування тримання під вартою до обвинуваченого на цьому етапі провадження.
12.Фактично, суд повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав обвинуваченого та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, суд повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.
13.Оцінка відповідних і достатніх підстав тримання під вартою має бути здійснена без відриву від фактичної тривалості попереднього ув`язнення. Ця оцінка здійснюється з необхідною ретельністю під час провадження у справі (Рішення у справі Gabor Nagy проти Угорщини-2 від 11 квітня 2017 року, заява № 73999/14, параграф 77). При цьому, потрібно завжди виходити з презумпції звільнення особи з-під варти (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграфи 89, 91). Мають бути переконливо продемонстровані конкретні факти справи, для того, щоби переважати правило поваги до особистої свободи, а також щоби виправдати подальше тримання під вартою (наприклад, Рішення у справі Ilijkov проти Болгарії від 26 липня 2001 року, заява № 33977/96, параграф 84). Питання тривалості тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно.
14.Суд зазначає, що хоча за час перебування особи під вартою (з 27.09.2021 року) ризики не зменшилися, також не було встановлено інших обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою, що в контексті тривалого тримання під вартою має враховуватися як обставина на користь звільнення. Суд звертає увагу на те, що тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, а тому станом на зараз, з урахуванням тривалості тримання під вартою обвинуваченого, його стану здоров`я, наявності міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, відсутності нових обставин, які виправдовують подальше тримання, цей захід не є пропорційним.
15.Щодо посилання сторони обвинувачення на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то обґрунтування носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування до суду не надано. З цих підстав, цей ризик не враховується судом при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як недоведений.
16.Разом з тим, суд вважає, що оскільки ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися, запобігти заявленим прокурором ризикам, можливо шляхом застосування до ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки це є основною метою застосування запобіжного заходу.
17.При цьому, покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в умовах здійснення нагляду з боку працівників поліції надасть додаткових гарантій дотримання обвинуваченим ОСОБА_3 належної процесуальної поведінки та покладеного обов`язку явки до суду.

18.Отже, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу підлягають задоволенню, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід відмовити за відсутності достатніх підстав.

Керуючись статтями 181, 194, 331, 371, 372, 369, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
1.В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - відмовити.

2.Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

3.Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , на строк не більш ніж на два місяці, строком до 17 жовтня 2022 року включно.

4.Покласти на ОСОБА_3 на строк до 17 жовтня 2022 року включно наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ), без дозволу суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
5.Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

6.Виконання ухвали покласти на відділення поліції Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.

7.Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 22.08.2022 року.

Суддя: ОСОБА_1