12 вересня 2022 року
Справа № 932/5166/22
Провадження № 1-кс/932/2597/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000971 від 22.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000971 від 22.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, відповідно до якого слідчий просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном. Заборонити усім реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам проводити будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що в провадженні слідчого відділу ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000971, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

22.06.2022 до СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від Дніпровської міської ради про те, що приватний нотаріус прийняв незаконні рішення про державну реєстрацію права власності на квартири за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , що завдало істотної шкоди інтересам ДМР.
За вказаним фактом слідчим відділом Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 30000971 від 22.06.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України та розпочато досудове розслідування.

В ході проведення досудового розслідування було залучено та допитано в якості представника потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є головним спеціалістом управління захисту інтересів територіальної громади міста в судах загальної юрисдикції департаменту правового забезпечення ДМР, який в ході допиту надав покази про те, що Дніпровська міська рада (), відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Згідно зі статями 4, 5 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд, який включає жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд). Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до статті 18 ЖК УРСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальній громаді міста належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, а також житловий фонд, нежитлові приміщення та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада, від імені та в інтересах територіальної громади міста Дніпра відповідно до закону здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Квартира АДРЕСА_4 належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на підставі рішення Дніпровської міської ради від 19.11.2003 № 11/13.

Листом від 07.09.2021 вих. № 1029 адвокат ОСОБА_6 повідомив Дніпровську міську раду про наступне.

Відповідно до Обмінного ордеру № 034 53 від 22.10.1987 року, виданого Виконкомом Мінської міської ради, ОСОБА_7 (місце народження Білорусь) та її покійна матір - ОСОБА_8 , у результаті здійснення процедури обміну житлом у зв`язку з службовою необхідністю ОСОБА_8 , отримали у постійне безоплатне користування квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання, місце проживання ОСОБА_7 за вказаною адресою було зареєстровано з 1998 року, та по теперішній час.

Після смерті матері - ОСОБА_8 , ОСОБА_7 продовжувала проживати у вказаній квартирі, та в порядку, передбаченому чинним законодавством України здійснювала підготовку необхідного пакету документів задля подальшої подачі його до приватизаційного органу територіальної громади з метою безоплатної приватизації вказаного житла.

Проте після повернення ОСОБА_7 додому з відрядження - 19.06.2021, вона виявила, що невідомими особами було здійснено заміну дверей разом з замками, внаслідок чого, ОСОБА_7 з 19.06.2021 року не має змоги потрапити до свого житла.

Також, від сусідів ОСОБА_7 стало відомо про те, що невідомі особи, здійснюють вивезення її майна з квартири, а голова ОСББ повідомив сусідів про те, що у цієї квартири новий власник, який мас усі необхідні документи на право власності.

Протягом неодноразових намагань потрапити до своєї квартири ОСОБА_7 побачила, що фактично з її квартири було вивезено усе її майно в невідомому напрямку, а невідомі особи, які здійснювали завантаження вказаного майна, погрожували фізичною розправою ОСОБА_7 .

У відповідь на запит КП «ДМ БТІ» №2912 від 17.03.2021, ОСОБА_7 було відомо про те, що сам будинок за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрований за КВ ЖРЕП Жовтневого району на підставі Рішення Виконавчого комітету ДМР № 1549 від 19.06.2003, а відомості про реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 у цьому будинку за будь-ким - відсутні.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.06.2021 право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2021 який укладено між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за № 243, номер запису про право власності 42466246.

З наведеного вбачається, що внаслідок перевищення своїх службових обов`язків приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 прийняв незаконне рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 , що прямо суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Листом від 28.07.2021 № П-93 Дніпропетровська обласна державна адміністрація повідомила в особі Управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи, що квартира АДРЕСА_4 ніколи не була предметом приватизації, а отже і всі дії направлені на внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно є протиправними.

Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради листом від 21.12.2021 № 3/9-6393 повідомив, що за архівними даними приватизаційних справ департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадян шляхом приватизації квартири АДРЕСА_4 ; станом на 17.12.2021 до департаменту документи на приватизацію квартири АДРЕСА_4 не надходили.

Квартира АДРЕСА_4 вибула із комунальної власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради поза волею останньої, оскільки не була приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Станом на 06.09.2022 згідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_4 , по праву приватної власності належить ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3915, виданого 20.07.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .

10.08.2022 згідно ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання речовим доказом нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 .

На теперішній час у слідства виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт житлової квартири.
Вказаний захід забезпечення є необхідним, та таким, незастосування якого спричинить шкоду досудового розслідуванню, оскільки фактично, невстановлені особи, шляхом підробки офіційних документів, заволоділи правом власності на вищевказану квартиру.

Приймаючи до уваги викладене, вважаю за необхідне накласти арешт заборонити відчуження, розпорядження та/або користування об`єктом нерухомості (житлової квартири), а саме квартири АДРЕСА_6 .

У судове засідання слідчий не з`явився. В матеріалах клопотання слідчий просить суд розглянути дане клопотання за його відсутності та в порядку ч. 2 ст.172 КПК України без володільця майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України власник майна у судове засідання не викликався.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом із цим, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із цим, ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги, що житлова квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженню, може бути використана, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, встановленими ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна, та збереження цього речового доказу, досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що на дану квартиру необхідно накласти арешт, проте достатнім заходом буде встановлення заборони відчуження та розпорядження вказаним майном. Проте слідчий суддя позбавлений можливості вживати додаткових заходів, направлених на заборону вчинення реєстраційних дій, оскільки це виходить за межі повноважень слідчого судді.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000971 від 22.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ця ухвала не підлягає оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвала слідчого судді є обов`язковою для виконання всіма службовими особами, які здійснюють повноваження суб`єкта державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Невиконання без поважних причин судового рішення тягне відповідальність, установлену Законом.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1