Справа № 145/264/22
Провадження №1-кп/145/145/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2022 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт Тиврів в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 17.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010, відносно вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області, жителем АДРЕСА_1 , громадянином України, востаннє судимим 18.10.2021 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.4 ст.358 КК України до 850 грн штрафу (сплачено 29.11.2021),

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
15.01.2022, близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у селі Курники Тиврівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до неогородженого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_4 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_5 , підійшов до вхідних дверей будинку, де помітив, що поряд складені дерев`яні поліна, після чого взяв одне до рук та переконавшись, що власників помешкання немає вдома, всупереч їх волі та за відсутності визначених законом підстав, збив навісний замок, на який були зачинені дані двері, проник до приміщення будинку, де з однієї із кімнат, діючи таємно, умисно, вчинив крадіжку металевого сейфу сірого кольору моделі GL.260.Т.К. «НUNTER», ринкова вартість якого станом на 15.01.2022, відповідно до висновку експерта № 540/22-21 від 25.01.2022 становить 2 455,35 грн.
Після вчиненого ОСОБА_5 із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_4 , матеріального збитку на суму 2 455,35 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції.
ОСОБА_5 дав показання, що дійсно 15.01.2022, близько 15 години, він у селі Курники підійшов до неогородженого будинку, збив поліном навісний замок, проник до будинку, звідки викрав металевий сейф.У вчиненому кається.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен нести відповідальність за ч.3 ст.185 КК України, оскільки таємно викрав чуже майно, вчинив крадіжку, поєднану із проникненням до житла.
Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_5 (раніше неодноразово судимий; позитивно характеризується за місцем проживання), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Вінницький районним відділом №3 ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішує відповідно до ст.100 КПК України, скасовує арешт на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст. ст.349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 а визнати винним в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п.п. 2, 4 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.01.2022 на металевий сейф моделі GL:260.Т.К, до якого прикріплено бірку із відповідними написами та опечатано двома печатками «для довідок ВП № 2», який перебуває у ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Речовий доказ: металевий сейф сірого кольору моделі GL.260.Т.К., що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 44 копійки за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_6