У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1900/22

№ 1-кп/183/944/22

11 серпня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

законного представника ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000275 від 01.10.2021 рокувідносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Гірське Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000275 від 01.10.2021 рокувідносно ОСОБА_6 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміні даного запобіжного заходу на поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 не з`явилося, тому продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_5 , кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 погодився з клопотанням прокурора, зазначивши, що лікування у даному закладі є необхідним для нього.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 101 від 18.03.2022 року, ОСОБА_6 в період інкримінованого йому діяння, виявляв і по теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у формі вираженого розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (травми головного мозку, хронічна алкогольна інтоксикація). Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїми психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суровим наглядом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_6 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачається покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду клопотання у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Уконвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Суд, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 не одружений, осіб на утриманні немає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Підтверджень наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_6 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінки.

Суд бере до уваги відомості, які зазначені в клопотанні про наявність у ОСОБА_6 місця проживання, а також те, що він раніше не судимий та є пенсіонером. Однак, дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для зміни ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Тому, на переконання суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, застосований ОСОБА_6 продовжити в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314, 331, 371, 376, 508 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державна установа «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 84, строком до 09 жовтня 2022 року.

Повний текст ухвали складено і оголошено 12 серпня 2022 року о 08 годині 30 хвилин.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про продовження строку запобіжного заходу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1