печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000500 від 14.07.2022 слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000500 від 14.07.2022 слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів клопотання вбачається, що слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000500 від 14.07.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 294; ч. 2 ст. 364; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 341; ч. 2 ст. 343 КК України.
Слідчий в обґрунтування клопотання вказує наступне.
Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що починаючи з 22.11.2013 у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові мирні збори громадян на підтримку європейського вектору зовнішньої політики України та зміни чинної влади.
ОСОБА_6 , працюючи у вказаний період на посаді, знаходився у службовому підпорядкуванні начальника ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 . Останній був призначений на цю посаду завдяки своїм зв`язкам із колишніми керівниками правоохоронних органів та органів державної влади Донецької області, які були наближені до тодішнього керівництва держави на чолі із ОСОБА_8 , внаслідок чого і здійснював свої правоохоронні повноваження виключно в його інтересах, в тому числі щодо придушення масових протестів з боку представників громадського руху «Євромайдан». В зв`язку із цим, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його подальше перебування на цій посаді та просування по службі залежить від повного виконання вказівок ОСОБА_7 в тому числі і щодо незаконного придушення масових протестів представників «Євромайдану» як правоохоронцями, так і залученими ними найманими особами, сформував зі свого боку, як службова особа органу міліції, упереджене негативне ставлення до них в частині реалізації конституційного права на проведення мирних зібрань.
ОСОБА_6 , будучи заступником начальника Головного управління-начальника міліції громадської безпеки ГУМВС України в Одеській області та службовою особою, на яку покладено виконання обов`язків, в першу чергу в частині організації та координації діяльності органів та підрозділів ГУМВС у сфері захисту прав і свобод громадян, охорони громадського порядку, забезпечення громадської безпеки, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді кар`єрного зростання, організував вчинення представниками громадського руху «Антимайдан» у центральній частині м. Одеси при вищевказаних обставинах масових заворушень, що супроводжувались насильством над особою, погромами, знищенням майна, призвели до загибелі людей та до інших тяжких наслідків, внаслідок чого загинули гр-ни ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , співробітники міліції ОСОБА_15 , ОСОБА_16 отримали поранення, а також була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 213961,24 грн., що більше ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімуму доходів громадян, що є тяжкими наслідками.
Матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000500 постановою прокурора від 14.07.2022 виділені з матеріалів кримінального провадження № 0000186 від 02.05.2014.
Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000186, 13.05.2014, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 365 КК України.
В той же день у зв`язку з неможливістю вручення повідомлення про підозру через невстановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , вказану процесуальну дію здійснено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме направлено поштою за адресою відомого місця його проживання, а також 15.05.2014 був оголошений в розшук.
У подальшому, 17.10.2014 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, змінивши кваліфікацію дій останнього на ч. 2 ст. 367, ч.1 ст. 365 КК України.
В той же день у зв`язку з неможливістю вручення повідомлення про підозру через невстановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , вказану процесуальну дію здійснено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме направлено поштою за адресою відомого місця його проживання
16.05.2016 ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри, змінивши кваліфікацію його дій на ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 365 КК України.
В той же день у зв`язку з неможливістю вручення повідомлення про підозру через невстановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , вказану процесуальну дію здійснено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме направлено поштою за адресою відомого місця його проживання, а 30.03.2017 в зв`язку новою підозрою ОСОБА_6 оголошено в розшук.
02.06.2020 постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.
14.07.2022 ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 294; ч. 2 ст. 364; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 341; ч. 2 ст. 343 КК України.
Однак, у зв`язку із невстановленням місцезнаходження підозрюваного, що позбавило орган досудового розслідування можливості особисто вручити йому письмове повідомлення про нову підозру, вказане повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України вручене в той же день у спосіб передбачений КПК України для вручення повідомлень шляхом направлення поштою на адресу реєстрації підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 294 (організація масових заворушень); ч. 2 ст. 364 (зловживання службовим становищем); ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 341 (пособництво в захопленні будівлі органу державної влади); ч. 2 ст. 343 КК України (втручання в діяльність працівника правоохоронного органу), серед яких є тяжкі та особливо тяжкі злочини, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 років до 15 років.
Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України ОСОБА_6 державний кордон України упродовж 2017-2022 років не перетинав.
За інформацією УСБУ в Одеській області впродовж 2016-2020 років вказана особа перебувала на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто російської федерації.
Так, відповідно до вказаної інформації оперативного підрозділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_6 мешкає у Нижегородській області російської федерації, періодично спілкується із сестрою своєї покійної дружини ОСОБА_17 , використовує для спілкування з рідними та знайомими, які проживають в Україні номери телефонів російських операторів ВАТ «Вимпел-Комунікації», ТОВ «Т2 Мобайл».
12.04.2017 Генеральна прокуратура України звернулась до Генеральної прокуратури російської федерації з приводу видачі ОСОБА_6 для притягнення його до кримінальної відповідальності.
14.07.2017 з Генеральної прокуратури російської федерації до Генеральної прокуратури України надійшла відповідь, згідно з якою російська федерація не може виконати запит, оскільки ОСОБА_6 є громадянином російської федерації, що виключає його видачу іншій державі.
Крім того, у органу досудового розслідування є усі підстави стверджувати про обізнаність ОСОБА_6 з приводу наявного стосовно нього кримінального провадження, що підтверджувалось неодноразово ним самим під час дачі інтерв`ю російським засобам масової інформації телеканалу «Перший канал» у вересні 2014 року, телеканал «Россия 24» у травні 2016 року та його спілкуванням зі своїми знайомими, зафіксованим в ході проведення негласних оперативно-розшукових заходів.
Слідчий вказує, що зважаючи на викладене, з метою досягнення завдань кримінального провадження, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини виникла необхідність в обранні стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які беззаперечно вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та надасть можливість останньому уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, без обрання вказаного запобіжного заходу запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливо.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, з підстав викладених в ньому.
Захисник в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, просила відмовити.
Дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурорів та захисників, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного.
Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 294; ч. 2 ст. 364; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 341; ч. 2 ст. 343 КК України.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя враховує, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень (злочинів) обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які містяться у наступних процесуальних джерелах: документах, які підтверджують обізнаність службових осіб ГУМВС України в Одеській області у тому числі ОСОБА_6 , що 02.05.2014 в місті Одесі можуть відбутись масові заворушення за участі представників «Антимайдану», а саме: інформаційному листі УСБУ в Одеській області від 30.04.2014; інформаційному листі Управління по боротьбі з кіберзлочинністю ГУ МВС України в Одеській області від 30.04.2014; документі - «Плані організаційно-практичних заходів ГУМВС України в Одеській області щодо забезпечення охорони громадського порядку» від 29.04.2014, затвердженим заступником начальника ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 . Цей план був спрямований лише на забезпечення належної охорони громадського порядку при проведенні футбольного матчу між командами ФК «Чорноморець» (м. Одеса) та ФК «Металіст» (м. Харків)
2 травня 2014 року та не враховував можливих ризиків вчинення масових заворушень, а також не передбачав можливості збільшення кількісного складу залучених співробітників міліції; документі висновку службового розслідування, проведеного за фактом відкриття кримінального провадження у відношенні посадових осіб ОМУ та ГУМВС України в Одеській області, затвердженому начальником ГУМВС України в Одеській області 04.06.2014, згідно якого ОСОБА_6 як заступника начальника ГУМВС України в Одеській області начальника міліції громадської безпеки, притягнуто до суворої дисциплінарної відповідальності (у зв`язку зі звільненням з посади на підставі наказу МВС України від 06.05.2014 № 805 о/с обмежились цим), за порушення вимог ст.ст. 2, 3, 4 пункту 20 ст. 10. Закону України «Про міліцію», Кримінального процесуального кодексу України, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст. 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 № 60дск, що виразилося у ігноруванні вимог чинного законодавства, не упередженні злочинних дій підлеглих, перевищенні службових повноважень, пов`язаних із звільненням з ізолятору тимчасового тримання 63 затриманих без відповідного дозволу органу досудового слідства, що призвело до тяжких наслідків та відкриття кримінального провадження; показаннях свідка ОСОБА_18 ; показаннях свідка ОСОБА_19 ; показаннях свідка ОСОБА_20 ; показаннях свідка ОСОБА_21 ; показаннях свідка ОСОБА_22 ; показаннях свідка ОСОБА_23 ; протоколах оглядів відеозаписів подій 02.05.2014 в м. Одесі за участі свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ; висновку судової портретної експертизи від 29.08.2021 № 22489/21-35/25897-25903/21-35; показаннях підозрюваного ОСОБА_27 ; показаннях підозрюваного ОСОБА_28 ; показаннях підозрюваного ОСОБА_29 ; аналітичній довідці про результати проведення аналізу інформації, отриманої від операторів зв`язку у кримінальному провадженні
№ 0000186 від 02.05.2014.
Також слідчий суддя вважає доведеним наявність одного з таких ризиків, як можливість з боку підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки встановлено, що останній протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та перебуває у міжнародному розшуку.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.
Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.
Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за інкриміновані діяння, у зв`язку з чим був оголошений у розшук та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Таким чином слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурорами в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри, та наявність ризиків, а саме, що підозрюваний може продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинених кримінальних правопорушень; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.
Таким чином, клопотання сторони кримінального провадження № 0000500 від 14.07.2022 слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 309, 194, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське Болградського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1