Справа № 305/531/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/298/22 за апеляційною скаргою власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2022.
Цією ухвалою задоволено клопотання начальника Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні№0000160 від 06.04.2022 та накладено арешт натимчасово вилучене майно під час обшуку автомобіля марки й моделі «Мерседес Бенц» д.н.з НОМЕР_1 , на ділянці автодороги навпроти будівлі №18 по вул.Миру в м.Рахів Закарпатської області, а саме: мобільний телефон марки «NOKIA» з ІМЕІ 1 НОМЕР_2 та ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , флеш-накопичувач TG 4GB, записник з обкладинкою зеленого кольору, які перебувають у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки й моделі «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_4 належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною користування та розпорядження цим майном.
В ході досудового розслідування встановлено, що 05.04.2022 близько 23 год., невстановлена особа організувала незаконне переправлення через державний кордон України наступних осіб: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яких було затримано працівниками прикордонної служби на українсько-румунському кордоні, на території України, при спробі незаконного перетину державного кордону.
Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено 06.04.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України.
На підставі ухвали слідчого судді від 06.05.2022, слідчим 12.05.2022 було проведено обшук автомобіля марки і моделі «Мерседес Бенц» д.н.з НОМЕР_1 , у ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «NOKIA» з ІМЕІ 1 НОМЕР_2 та ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , флеш-накопичувач TG 4GB, записник з обкладинкою зеленого кольору, автомобіль марки і моделі «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 .

-2-

12.05.2022 вказані предмети визнані речовими доказами. Вилучені предмети можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказані автомобіль, мобільні телефони, банківська картка, флеш-накопичувач, чорнові записи, підпадають під ознаки предметів, що були знаряддям вчинення кримінально-протиправних дій, та/або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення. Отже, накладення арешту на це майно забезпечить збереження речових доказів та зможе запобігти ризикам його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі, відчуження, а також надасть можливість органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, провести додатковий огляд вказаних предметів, пред`явити їх до впізнання іншим учасникам кримінального провадження. У зв`язку з наведеним, з метою збереження речових доказів слідчий просив накласти арешт із забороною на право користування та розпорядження на тимчасово вилучене майно під час обшуку автомобіля марки і моделі «Мерседес Бенц» д.н.з НОМЕР_1 , на ділянці автодороги навпроти будівлі №18 по вул.Миру у м.Рахів Закарпатської області, а саме: мобільний телефон марки «NOKIA» з ІМЕІ 1 НОМЕР_2 та ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , флеш-накопичувач TG 4GB, записник з обкладинкою зеленого кольору, які перебувають у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки і моделі «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_4 належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України та з урахуванням можливості використання вилученого майна як доказів у кримінальному провадження, з метою збереження речових доказів та досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвали слідчого судді від 19.05.2022 скасувати. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. У даному кримінальному провадженні він немає жодного процесуального статусу, у тому числі йому не вручене повідомлення про підозру, а тому відсутні правові підстави для накладення арешту на належане йому майно. Разом з тим, вважає, що прокурором у клопотанні не доведено, а слідчим суддею в ухвалі необґрунтовано відповідності вилученого майна критеріям, значеним у ст.98 КПК України. Зміст ухвали слідчого судді фактично зводиться лише до цитування норм закону, при цьому не зазначено, як вилучене майно може бути використане, як доказ у даному кримінальному провадженні. Під час розгляду клопотання слідчого було порушено його право на захист, оскільки здійснено розгляд у його відсутності та без належно повідомлення. Просить врахувати, що матеріали провадження не містять доказів про вчинення ним кримінального правопорушення. А у день події він перевозив пасажирів, оскільки надає послуги з перевезення, як таксі. Ці обставини підтверджуються його оголошеннями розміщеними у мережі Інтернет.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна та його представника адвоката ОСОБА_12 , неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані
-3-
особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання прокурора про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
У відповідності до вимог ст.ст.370,372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 19.05.2022 відповідає у повній мірі.
Як вбачається з клопотання, СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000160 від 06.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України.
12.05.2022 на підставі ухвали слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.04.2022, слідчий провів обшук автомобіля марки і моделі «Мерседес Бенц» д.н.з НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , у ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «NOKIA» з ІМЕІ 1 НОМЕР_2 та ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , флеш-накопичувач TG 4GB, записник з обкладинкою зеленого кольору.
12.05.2022 постановою слідчого автомобіль марки і моделі «Мерседес Бенц» д.н.з НОМЕР_1 , який поміщений на штрафмайданчик Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, мобільний телефон марки «NOKIA» з ІМЕІ НОМЕР_5 та ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , флеш-накопичувач TG 4GB, записник з обкладинкою зеленого кольору, які поміщені до кімнати зберігання речових доказів Рахівського РВП, визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні №0000160 від 06.04.2022.
13.05.2022 начальник Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000160 від 06.04.2022
Відповідно, до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170 - 173 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

-4-

За змістом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.
З матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого від 12.05.2022 автомобіль марки і моделі «Мерседес Бенц» д.н.з НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «NOKIA» з ІМЕІ 1 НОМЕР_2 та ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , флеш-накопичувач TG 4GB, записник з обкладинкою зеленого кольору визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0000160 від 06.04.2022.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно має доказове значення щодо встановлення обставин кримінального провадження і обґрунтовано залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст.98 КПК України, тому доводи ОСОБА_5 з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими, позаяк відповідність арештованого майна критеріям, визначеним ст.98 КПК України підтверджується постановою про визнання речовими доказами.

-5-

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132,170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 цього Кодексу.
Крім того, ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2,3 ст.170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.
Колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування, є всі підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям визначеним у ст.98 КК України та при цьому враховує правову кваліфікацію та обставини кримінального провадження.
За таких обставин, є достатні підстави вважати, що арештоване майно є доказом у кримінальному провадженні №0000160 від 06.04.2022, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності на час звернення прокурора з відповідним клопотанням в прийнятті рішення про накладення арешту на майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.
З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч тверджень представника власника майна, встановив належні правові підстави, передбачені ст.170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.
Всупереч доводів апеляційної скарги, матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості розпорядження вищевказаним майном, в тому числі і його відчуження.
Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурор довів існування достатніх підстав вважати, що вилучений автомобіль, а також інші особисті речі ОСОБА_5 могли бути використані як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та мають доказове значення для кримінального провадження, а відтак задля запобігання ризику знищення речового доказу, який необхідний для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, обґрунтовано наклав арешт на дане майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий

-6-

суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.
Крім того, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні не зазначено правових підстав щодо обґрунтування накладення арешту на вказане майно не можуть вважатись обґрунтованими, з огляду на наявні дані в матеріалах клопотання.
При прийняття рішення, колегія суддів враховує і те, що арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2,3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ст.170 КПК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з метою збереження речових доказів, і не суперечить вимогам ч.3 ст.170 КПК України.
Апеляційний суд не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності такого обмеження права власності на майно ОСОБА_5 завданням кримінального провадження. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для ОСОБА_5 . апеляційним судом також не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що вилучені автомобіль та інші особисті речі не мають відношення до обставин кримінального провадження колегія суддів оцінює критично, оскільки дані обставини можуть бути підтверджені лише шляхом проведення перевірки під час досудового розслідування для спростування або підтвердження даних доводів.
Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням

-7-

обставин визначених у ст.ст.170-173 КПК України та положень, закріплених у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.
Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи ОСОБА_5 про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними і такі апеляційний суд відхиляє.
Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що відповідно до клопотання прокурора ОСОБА_13 , на теперішній час досудове розслідування вказаного кримінального провадження завершено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 передано до суду першої інстанції для розгляду по суті.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст.ст.220,317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що ОСОБА_5 не довів обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.
Керуючись ст.ст.404,405,407, 418,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2022 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000160 від 06.04.2022,- без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді: