ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3821/17
провадження № 1-кп/753/121/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 20.08.2016 року приблизно о 05 годині 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Land-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині проспекту Бажана зі швидкістю, щонайменше 130 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 60 км/год., зі сторони метро Харківська в напрямку кругового перехрестя з площею Харківською в м. Києві. В салоні вказаного автомобіля знаходились пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Під час руху ОСОБА_5 допустив порушення вимог ДДР України , а сааме: п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 п. «б» - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9 п. «а» - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.9 «б» перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_5 виявились в тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Land-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вищевказаній проїзній частині в крайній лівій смузі руху, з перевищенням максимально допустимої швидкості на даній ділянці 60 км/год, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, під час руху не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не переконавшись, що це буде безпечним, почав різкий маневр перестроювання вправо, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля та на площі Харківській виїхав за межі проїзної частини з подальшим наїздом на металеву опору рекламного щита.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження.

Згідно судово-медичного дослідження ОСОБА_9 спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита травма живота у вигляді розриву брижі тонкої кишки, серозної оболонки поперечно-ободової кишки в середній третині, крововилив в черевну порожнину (до 400 мл крові зі згортками), розрив лонного зчленування; рана по переднє-медіальній поверхні правої гомілки на межі дистальної та середньої третин, що сполучається з переломом великогомілкової кістки, забійно-рвані рани від верхньої до нижньої третин правої гомілки опіками, рани між пальцевих проміжків, опікові рани на гомілці та по тильній поверхні стопи, уламковий перелом правої великогомілкової кістки в дистальній третині діафізу зі зміщення уламків відкрита травма правої гомілки та стопи (відкритий уламковий перелом діафізу правої великогомілкової кістки); відкрита травма лівої стопи у вигляді відриву сухожилку розгинача 1 пальця лівої стопи від м`язової частини, забійно-рвані рани над плюсне-фаланговим суглобом 1 пальця лівої стопи з наявністю у ній вказаного сухожилку, забійно-рвані рани з опіками в ділянці лівої стопи, на рівні основи 1 плюсневої кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя).

Крім того, згідно судово-медичного дослідження потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді : осадження м`яких тканин лобної ділянки голови; забійно-рвані рани тім`яно потиличної ділянки справа, правого ліктьового суглобу, закрита травма правого плеча у вигляді перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підбункт «а», 10.1, 12.1 та 12.9 підпункт «б» Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненому злочині кримінальному правопорушенні визнав частково. Суду показав, що дати та часу коли сталась подія він не пам`ятає. Йому здається, що це було вночі. Він відпочивав з двома товаришами у закладі «Водка Гриль». В цьому закладі за столиком сиділи дівчата, серед яких була ОСОБА_9 , ОСОБА_5 підійшов до них, попросив покурити у них кальян, а потім пригостив їх шампанським. Коли ОСОБА_5 , виходив з кафе, він забрав товариша та посадив його в авто. Потерпіла ОСОБА_9 попросила, що б він підвіз її з подругою. Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що алкоголь в той день він не вживав, працівників поліції не бачив, яка була швидкість автомобіля не пам`ятає, як сталось ДТП також не пам`ятає. Потерпілій ОСОБА_9 відшкодував шкоду, допомогу, що вовна потребувала надавав.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 19.08.2016 року вона з подругою пішла гуляти в заклад «Водка Гриль». Там вони відпочивали, вживали алкоголь. Біля другої години ночі, до них підійшов ОСОБА_10 познайомитись. Він пригостив їх шампанським, яке вживав разом з ними. Перед цим, вони запитували ОСОБА_5 , що він п`є, останній відповів, що віскі. Товариш ОСОБА_5 ОСОБА_7 був в стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_5 був на підпитку. Після, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_9 підвезти її з подругою, на що вони погодились. ОСОБА_9 сіла на переднє пасажирське сидіння, її подруга з товаришем ОСОБА_5 сіли позаду. Коли вони їхали, почули поліцейську машину, яка стала перед ними. ОСОБА_5 зупинився, до нього підійшов працівник поліції та попросив вийти. Обвинувачений ОСОБА_5 вийшов з автомобіля, але дуже швидко повернувся, і поїхав. На всі прохання зупинити автомобіль ОСОБА_5 не реагував, швидкість автомобіля була понад 150 км/год. Що було далі потерпіла ОСОБА_9 не пам`ятає, вона прокинулась коли її діставали з автомобіля, а потім вже в лікарні. Обвинувачений ОСОБА_5 відшкодував їй 116000 тисяч гривень. Цивільний позов підтримала у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що в серпні 2016 року він відпочивав разом з обвинуваченим ОСОБА_5 в закладі «Водка гриль». ОСОБА_7 вживав алкоголь, обвинувачений не вживав. Потім вони разом з ОСОБА_9 та її подругою поїхали з «Водка Гриль». За кермом був ОСОБА_5 . Що було далі потерпілий ОСОБА_7 не пам`ятає, претензій до обвинуваченого не має.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що 20.08.2016 року рано вранці їхала з Обухова до Борисполя. Їхня швидкість була приблизно 80 км/год. По дорозі їх обігнав білий автомобіль «Ровер» і в`їхав в стовп. Швидкість ОСОБА_12 була приблизно 120-130 км/год. ОСОБА_11 одразу почала викликати швидку допомогу. До місця ДТП вона не підходила, які пасажири були в «Ровері» вона не бачила.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що працює лікарні в швидкої допомоги. Вона здійснювала виїзд на дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 20.08.2016 року, заповнювала картку виїзду. Скільки потерпілих було на місці події свідок ОСОБА_13 не пам`ятає. Більше нічого з приводу дорожньо-транспортної події свідок повідомити не змогла.

Крім того, за клопотанням захисту був допитаний свідок ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що працює лікарем і він проводив лікування обвинуваченого ОСОБА_5 , коли той перебував в лікарні після дорожньо- транспортної пригоди. У ОСОБА_5 були множинні забої кінцівок, гематоми, струс мозку. Огляд обвинуваченого проводився біля 10-11 години ранку. Обвинувачений ОСОБА_5 не одразу погодився здати аналіз крові, здав тільки на наступний день. Обвинуваченому ОСОБА_5 було призначено лікування.

В судовому засіданні в порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені документи.

Згідно з даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.08.2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася на Харківські площі (перехрестя пр-ту Бажана вул. Колекторна Харківське шосе). Стан покриття дороги сухий. Автомобіль «Land-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться впритул передньою частиною до металевої опори із рекламним щитом. Передня частина автомобіля, особливо з правого боку, є дуже деформованою та поверхня вкрита порошкоподібною речовиною білого кольору. Наявні увігнутість агрегатів, що розташовані у капоті автомобіля, в середину салону автомобіля, деформована та пошкоджена кришка капоту. Розбите лобове скло, відсутні на автомобілі праві двері та переднє праве крило, в салоні спрацьовані передні дві подушки безпеки, пошкоджена панель приладів, та передні сидіння, обидва передніх колісних диска пошкоджені та пошкоджені шини на них, лівий задній колісний диск має пошкодження і подряпини, деформований правий поріг.

На порозі ліворуч від водійського сидіння наявні плями бурого кольору, на задньому лівому сидінні на лівих задніх дверях та порозі, ліворуч від сидіння наявні великі плями бурого кольору.

Відповідно до даних висновку експерта № 640ат від 12.09.2016 року на момент огляду автомобіля «Land-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено несправності технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини. Виявлені несправності технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля«Land-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 ,виникли в процесі ДТП.

Відповідно до даних висновку експерта № 1890/Е від 08.12.2016 року на момент звернення за медичною допомогою ОСОБА_5 мав тілесні ушкодження у виді: саден обличчя, лівого плеча, правого гомілково-ступневого суглобу, синець передньої поверхні грудної клітки. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до даних картки виїзду швидкої медичної допомоги № 342 від 20.08.2016 року ОСОБА_5 попередньо поставлено діагноз: ЗІМТ, ЗТГК, ЗТЖ, забійні рани лівого плеча, підозра на алкогольне сп`яніння. В графі 23 вказано алкоголь вживав зі слів.

Відповідно до даних висновку експерта № 1888/Е від 16.12.2016 року при зверненні за медичною допомогою 20.08.2016 року о 05.48 годині у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у виді осадження м`яких тканин лобної ділянки голови; забійно-рвані рани тім`яно потиличної ділянки справа, правого ліктьового суглобу, закрита травма правого плеча у вигляді перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Відповідно до даних висновку експерта № 2048/Е від 13.01.2017 року при надходженні до стаціонару 20.08.2016 року о 07.13 годині у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у виді: закрита травма живота у вигляді розриву брижі тонкої кишки, серозної оболонки поперечно-ободової кишки в середній третині, крововилив в черевну порожнину (до 400 мл крові зі згортками), розрив лонного зчленування; рана по переднє-медіальній поверхні правої гомілки на межі дистальної та середньої третин, що сполучається з переломом великогомілкової кістки, забійно-рвані рани від верхньої до нижньої третин правої гомілки опіками, рани між пальцевих проміжків, опікові рани на гомілці та по тильній поверхні стопи, уламковий перелом правої великогомілкової кістки в дистальній третині діафізу зі зміщення уламків відкрита травма правої гомілки та стопи (відкритий уламковий перелом діафізу правої великогомілкової кістки); відкрита травма лівої стопи у вигляді відриву сухожилку розгинача 1 пальця лівої стопи від м`язової частини, забійно-рвані рани над плюсне-фаланговим суглобом 1 пальця лівої стопи з наявністю у ній вказаного сухожилку, забійно-рвані рани з опіками в ділянці лівої стопи, на рівні основи 1 плюсневої кістки. Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких та середньої тяжкості ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до протоколу перегляду інформації на DVD-RW диску від 02.12.2016 року, відповідно до якого був переглянутий відеозапис з нагрудної камери відео спостереження, яка знаходилась на грудях працівника патрульної поліції. З відео вбачається, як 20.08.2016 року о 05.18 годині за автомобілем «Рейндж-Ровер» д.н.з. НОМЕР_1 рухається патрульний автомобіль та сигналить йому зупинитись. Після чого, з`їхавши з шляхопроводу автомобіль «Рейндж-Ровер» д.н.з. НОМЕР_1 зупинився. Працівники патрульної поліції підходять до водія вказаного автомобіля, ким виявився ОСОБА_5 , для перевірки документів. В цей час, ОСОБА_5 надає працівнику поліції документи і на відео візуально видно, що ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. О 05 годині 21 хвилині працівники патрульної поліції запропонували ОСОБА_5 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння і попрохав вийти з автомобіля, що ОСОБА_5 і зробив. Коли ОСОБА_5 підійшов до патрульного автомобіля то на переднє, пасажирське сидіння патрульного автомобіля кинув гроші в сумі 1000 гривень. Після чого, ОСОБА_5 пішов до свого автомобіля і сів за кермо та почав тікати з місця пригоди до пр-ту Бажана в напрямку площі Харківської. Патрульний автомобіль почав переслідування вказаного автомобіля. З поля зору, автомобіль «Рейндж-Ровер» д.н.з. НОМЕР_1 зник. При під`їзді патрульного автомобіля до площі Харківської на відео видно, що вказаний автомобіль перебуває за межами проїзної частини, врізавшись в металевий стовп рекламного щита. Потім працівники патрульної поліції почали тушити загорання автомобіля та надавати допомогу потерпілим, які перебували в салоні автомобіля. Також, на відео видно, що ОСОБА_5 витягували з водійського місця.

Відповідно до даних висновку експерта № 233ат від 10.02.2017 року, в ситуації, що склалась на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Land-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами п. 12.1, 12.9 (б) ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Land-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути досліджуваної ДТП, шляхом виконання вимог п. 12.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Land-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.1, 12.9 (б) ПДР України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Land-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам п. 12.1 ПДР України.

Так, положеннями ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Крім цього, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом повністю врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених досліджених доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, як в цілому, так і в деталях, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні у скоєнні інкримінованих злочинних дій, доведена повністю.

Часткове визнання обвинуваченим своєї вини, суд розцінює як спробу пом`якшити відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки його винуватість підтверджується наведеними вище дослідженими в ході судового розгляду доказами. Так, показання допитаної судом потерпілої ОСОБА_9 є логічними та послідовними, та в повному обсязі узгоджуються з письмовими доказами у кримінальному провадженні. Підстав для обмови обвинуваченого у потерпілої немає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості та потерплій ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Як вбачається з формулювання обвинувачення, ОСОБА_5 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив, крім іншого, положення пункту 2.9(а) ПДР України. Отже ця обставина увійшла в об`єктивну сторону складу злочину фактично як кваліфікуюча ознака, з огляду на бланкетність диспозиції усіх частин ст. 286 КК України, а тому суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує (ч. 4 ст. 67 КК України). Дана правова позиці знайшла своє відображення в постанові Касаційного кримінального суду від 31.05.2018 у справі № 712/14091/15-к.
Враховуючи зазначене, судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до тяжких злочинів, необережну форму вини вчиненого діяння, відсутність обставин, які його пом`якшують та обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 є особою, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, на спеціальних обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи наведене, наслідки вчиненого суд обирає ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо необхідності призначення додаткового покарання, суд бере до уваги те, що встановленні під час судового розгляду порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, а також наслідки вчиненого, дозволяють суду дійти висновку про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з цим, суд з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого злочину та форми вини, а також позитивної пост кримінальної поведінки та міцні соціальні зв`язки, факту вчинення ОСОБА_15 злочину під впливом обставин, виникненню яких певною мірою сприяла віктивна поведінка самої потерпілої, вважає можливим його перевиховання і виправлення без ізоляції від суспільства, та звільняє ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням йому іспитового строку та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 , який був уточнений, в якому вона просить суд стягнути з ОСОБА_5 358400 гривень 67 копійок матеріальної шкоди, 250000 гривень моральної шкоди, 52000 на правничу допомогу.

Обговорюючись наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілої та дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог та вивчивши заперечення сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, потерпіла в ході судового розгляду цивільний позов підтримала у повному обсязі, а обвинувачений позовні вимоги не визнав та просив відмовити посилаючись на необґрунтованість витрат в частині матеріальної шкоди, оскільки не доведено, що зазначені витрати здійснено у зв`язку з необхідністю усунення наслідків його протиправних дій. Також ОСОБА_5 зазначив, що в повній мірі відшкодував потерпілій матеріальні та моральні збитки у сумі 116000 грн., проте доказів відшкодування суду не надав.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині відшкодування їй матеріальної шкоди в сумі 358400 грн. 67 коп., суд вважає, що він підлягає задоволенню частково, а саме на суму 50206 гривень, оскільки вказана сума доведена документально. В іншій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки відсутні докази, що надані послуги були проведені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпіла перенесла ряд негативних емоцій у виді психологічного стресу і порушення звичного ритму життя, пов`язаного з розладом здоров`я і необхідністю звернення за медичною допомогою.

Таким чином, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню на суму у 50000 грн. Саме така сума, на думку суду, є співмірною з душевними та психологічними стражданнями, які перенесла потерпіла внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення і саме така сума підлягає стягненню з обвинуваченого на її користь.

Крім того, потерпілою стороною заявлено до стягнення процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 52000 грн.

Так, питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 того ж Кодексу, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, як слушні, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80) від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36) від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 26.02.2015, у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги потерпілої частині витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, на підтвердження розміру вказаних витрат, стороною потерпілої надано квитанцію від 18.10.2019, згідно яких ОСОБА_9 сплачено адвокатському бюро «Сергія Пагера» гонорар у сумі 52000 грн., при цьому не надано доказів, що підтверджують обґрунтованість вказаної суми, а саме акту виконаних робіт чи інших документів, які підтверджували б вартість і об`єм наданих послуг отриманих ОСОБА_9 в ході представництва її інтересів. Разом з тим, судом встановлено, що адвокат згаданого адвокатського бюро ОСОБА_6 приймав участь у судових засіданнях під час розгляду даного кримінального провадження у суді, а також забезпечив подачу цивільного позову в інтересах ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, з обвинуваченого слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн., що є розумними, справедливими та беручи до уваги конкретні обставини справи.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_17 на користь держави процесуальні витрати, які складаються з розміру витрат на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Суд також вважає за можливе скасувати арешт з автомобіля марки «Lend-Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , так як підстави, які слугували для його накладення є неактуальними.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 50206 гривень, витрати на правову допомогу у сумі 20000 та моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 2024 гривня 28 копійки на користь держави.

Речові докази: DVD-RW диск на якому зафіксовано обстановка на місці ДТП зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт на автомобіль марки «Lend-Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , який накладено відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2016 скасувати та автомобіль повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ