Справа №592/2426/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/238/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

22 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/2426/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 18.04.2022, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки продовжено строк тримання під вартою на недостатніх та невідповідних підставах, які б виправдовували його продовження, проведення експертиз не потребує тримання під вартою підозрюваного. Експертиз призначені, матеріали зібрані. При затриманні особи не повідомили, що є співробітниками поліції та про підстави затримання, а слідчим суддею не було здійснено судового контролю за дотриманням прав і свобод підозрюваного та грубо порушено ст. 206 КПК. Слідчим не було доведено, що заявлені ризики не зменшилися, а слідчим суддею не було досліджено можливості застосування інших запобіжних заходів, та не обґрунтовано в оскаржувані ухвалі неможливість їх застосування. ОСОБА_7 бажає долучитись до захисту держави, зокрема вступивши до лав територіальної оборони.

15.04.2022 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Окружної прокуратури м. Суми, звернувся старший слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 11.11.2021 близько 00:11 ОСОБА_7 та ОСОБА_11 прибули до пункту прийому металобрухту в АДРЕСА_1 , де здійснював охорону ОСОБА_12 , якому нанесли декілька ударів, після чого затягли останнього у вагончик та продовжили наносити удари у голову та тулуб, від яких ОСОБА_12 втратив свідомість. Потім ОСОБА_7 та ОСОБА_11 зламали дверцята сейфу та незаконно заволоділи майном ОСОБА_13 : грошовими коштами в сумі 15000 доларів США, 170000 грн, відео реєстратором вартістю 10000 грн, золотими виробами загальною вагою 50 г, чим спричинили ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 700000 грн.

11.11.2021 до ЄРДР за № 0002585 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК, 24.11.2021 ОСОБА_7 вручене повідомлення про підозру.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.11.2021 застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 22.01.2022 р. У подальшому строк тримання під вартою продовжено до 20.04.2022 включно.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення і на даний момент вбачається наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив продовжити йому строк тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.04.2022 відносно ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24:00 25.05.2022 в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, враховуючи, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, створюючи перешкоди стороні обвинувачення у збиранні доказів, може знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженню, впливати на свідків та потерпілого, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість як застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, так і підстав для його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказував прокурор у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, а також вчинити інші правопорушення і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів (п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК), а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88).

Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що підозрюваний із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного та вчинити інші кримінальні правопорушення. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Колегія суддів, вирішуючи питання про продовження ув`язнення підозрюваного, враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів на підтвердження обставин, які викладені в клопотанні та недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 412 КПК).

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.04.2022 відносно ОСОБА_14 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4