ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.04.2022 року,-

У С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ № 4 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП України в Чернівецькій області ОСОБА_8 , погодженого із прокурором Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Петропаловськ-Камчатський, Російська Федерація, мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, раніше не судимої, - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , заборонивши їй залишати місце проживання цілодобово на строк 60 днів, тобто з 16 квітня 2022 року по 14 червня 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким задовільно характеризується, вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ст. 307 ч. 2 КК України визнала повністю та у вчиненому Провадження №11-сс/822/117/22 Слідчий суддя: ОСОБА_9
Категорія:ст.307 ч.2 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ЄУНСС №720/592/22
діянні щиро розкаялася, є інвалідом 3 групи та проходить індивідуальну програму реабілітації інваліда, має на утриманні малолітню дитину у віці 11 років, яку виховує сама, а також проживає разом із матір`ю, яка є пенсіонеркою за віком.

Також слідчим суддею зазначено, що слідчим та прокурором не доведено, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Зокрема, апелянт зазначає про те, що суд визнавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, зробив передчасний висновок про те, що інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти існуючим ризикам.

Крім того, апелянт зазначає про безпідставність визнання слідчим суддею недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, покарання у вигляді позбавлення волі, що їй загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, є суворим та безальтернативним, неодружена, ніде не працює, фактично живе на утриманні своєї матері, громадською активністю не займається, не має легальних джерел доходу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, підозрюваної та її захисника, які просили у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вивчивши матеріали провадження, перевіривши і обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини кримінального провадження, зокрема відомості про особу підозрюваного.

Наведені вище положення кореспондують із положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України згідно з якими під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як убачається з матеріалів провадження, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, застосувавши до останньої запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неї певних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, дотримався наведених вимог законодавства, врахував, що підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким задовільно характеризується, вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ст. 307 ч. 2 КК України визнала повністю та у вчиненому діянні щиро розкаялася, є інвалідом 3 групи та проходить індивідуальну програму реабілітації інваліда, має на утриманні малолітню дитину у віці 11 років, яку виховує сама, а також проживає разом із матір`ю, яка є пенсіонеркою за віком.

Також, слідчим суддею було зазначено, що в судовому засіданні прокурором та слідчим не надано доказів на підтвердження тих ризиків, про які вони зазначили у клопотанні. Стороною обвинувачення не доведено та не наведено переконливих мотивів, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Як вбачається із матеріалів провадження, 14 квітня 2022 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, і 15 квітня 2022 року їй було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Колегія суддів відповідно до ст. 178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким задовільно характеризується, вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ст. 307 ч. 2 КК України визнала повністю та у вчиненому діянні щиро розкаялася, є інвалідом 3 групи та проходить індивідуальну програму реабілітації інваліда, має на утриманні малолітню дитину у віці 11 років, яку виховує сама, а також проживає разом із матір`ю, яка є пенсіонеркою за віком.

Таким чином, враховуючи надані суду докази у своїй сукупності, колегія суддів вважає, що хоча і існує ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, проте, він має порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Однак не застосування до підозрюваної іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.
А тому, на думку колегії суддів, вказаному ризику можливо запобігти, шляхом обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання останньої, а також, покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання підозрюваної ОСОБА_6 не зможе запобігти її належній процесуальній поведінці є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

Враховуючи перелічені вище обставини кримінального провадження, а також відомості про особу підозрюваної, колегія суддів погоджується із рішенням слідчого судді про можливість застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання підозрюваної ОСОБА_6 , а також покладення на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суддею дотримані як вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.04.2022 року, якою відносно ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3