Справа № 496/3527/22
Провадження № 1-кс/496/1461/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

власника майна ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 13.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_3 , яке вилучене 13.08.2022 року в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, а/д «Київ-Одеса» 452 км., СП «Дачне». При цьому посилається на те, що 13.08.2022 року до ЧЧ відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від інспектора УПП в Одеській області ОСОБА_5 , про те, що 13.08.2022 року приблизно о 10 год. 25хв. за адресою: Одеська область, Одеський район, а/ д «Київ- Одеса» 452 км., СП «Дачне», було зупинено автомобіль марки «MAN» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який пред`явив посвідчення водія з ознаками підроблення. В ході перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.02.1998 року, зі слів поліцейського УПП в Одеській області ОСОБА_5 встановлено, що посвідчення водія вказаної серії з вказаним номером має ознаки підробки, а саме відсутні голограми та мокра печать на бланку також під час перевірки по наявним базам водійське посвідчення було встановлено що за вищевказаним ведійським посвідчення зареєстрована інша особа, дати видачі та дата народження не співпадають. Викладені факти свідчать про підроблення офіційного документу. 13.08.2022 року дізнавачем СД відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 , за адресою: Одеська область, Одеський район, а/д «Київ-Одеса» 452 км., СП «Дачне», проведено огляд місця події в ході якого виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.02.1998 року на ім`я ОСОБА_3 з категоріями «А», «В», «С», «Е». За вказаним фактом 13.08.2022 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161. Вищезазначене водійське посвідчення з ознаками підробки являється речовим доказом та зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та підлягає збереженню, тому виникла необхідність у накладенні арешту для подальшого призначення і проведення судових експертиз, у зв`язку з чим дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

ОСОБА_3 , у судовому засіданні заперечував щодо накладання арешту на посвідчення водія, в підтвердження його легальності надав довідку видану ТСЦ МВС №7143, про те, що 14.02.1998 року на ім`я ОСОБА_3 видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 Звиногородським ВРЕ ДАІ з правом керування транспортними засобами категорії А, В, С, Е. Дане посвідчення має статус «виданий»

Прокурор в судове засідання не з`явився. Його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

З п.4 ч. 2 ст. 40-1 КПК України вбачається, що дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ст. 173 ч.2 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Кримінальне правопорушення відповідно до ч.4 ст.358 КК України, полягає у використанні завідомо підробленого документа.

Однак, відповідно до клопотання дізнавача, останній просить накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_3 , хоча в матеріалах справи міститься фотокопія водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_3 з серійним номером НОМЕР_3 . До того, ж ОСОБА_3 в судовому засіданні надано довідку видану ТСЦ МВС №7143, про те, що 14.02.1998 року на ім`я ОСОБА_3 видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 Звиногородським ВРЕ ДАІ з правом керування транспортними засобами категорії А, В, С, Е. Дане посвідчення має статус «виданий». Будь-яких належних та допустимих доказів підробки зазначеного документу, які б спростовували наявну інформацію, та підтверджували наявність обґрунтованої підозри, стороною обвинувачення суду не надано.

В ч.1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, суд відмовляє у задоволенні клопотання.

Слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 13.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення або виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 23.08.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1