Справа № 742/998/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/138/22
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю: прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

підозрюваного - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року.

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 16 липня 2022 року.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та обрати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід-цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. Визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави на рівні мінімальної межі відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містить обґрунтування та доказів про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує, що ухвала слідчого судді не містить інформації, які ризики були прокурором доведені в судовому засіданні, та які суд вважає доведеним.

Вважає, що слідчий суддя не в повній мірі надав оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам, та не врахував, що підзахисний має постійне місце проживання на протязі тривалого часу, міцні соціальні зв`язки, вагітну цивільну дружину та пасинка. Посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі та в клопотанні слідчого не наведено доводів про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу в тому числі про неможливість обрання такого, як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений з поважних причин, а саме повний текст ухвали отримала лише 31.05.2022 року.

Заслухавши доповідь головуючого; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник ОСОБА_10 не приймала участі у суді першої інстанції, 25 травня 2022 року уклала з ОСОБА_9 договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні ( а.с.59), згідно довідки про доставку електронного листа повний текст ухвали отримала лиш 31.05.2022 ( а.с.61), а вже 03.06.2022 подала апеляційну скаргу.

За таких підстав, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року підлягає поновленню.

З матеріалів провадження вбачається, що 19 травня 2022 року до ЄРДР за №№0000367 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

19 травня 2022 року в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_9 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, про що йому було письмово повідомлено 20 травня 2022 року.

Слідчий, повідомивши ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Відтак, доводи захисника про необґрунтованість та недоведеність підозри є безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність існування фактів, інформації, які можуть переконати в тому, що ОСОБА_9 міг учинити кримінальне правопорушення.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимог ст.ст.178, 194 КПК України, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину (ст. 12 КК України), передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна; у вчиненні злочину, який несе потенційну загрозу здоров`ю необмеженої кількості людей, враховуючи великий обсяг наркотичних засобів, отриманих ним для реалізації; може ухилятися від слідства та суду, оскільки хоч і перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , яка на даний час вагітна від нього, але може залишити місце свого проживання, оскільки у судовому засіданні його цивільна дружина повідомила, що після введення в Україні воєнного стану вона поїхала жити до мами за кордон, де залишилася її старша дитина, а до України приїхала всього на декілька днів, дізнавшись, що ОСОБА_9 затримано; може вчинити інші злочини, оскільки ніде не працює, а джерелом його прибутку є діяльність з реалізації наркотичних засобів; може знищити або спотворити будь-які із речей чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він здійснював свою діяльність за допомогою телефону та інтернету, до яких матиме доступ, тому зможе знищити контакти інших фігурантів, причетних до даного кримінального провадження, або повідомити їх про хід досудового розслідування, а також може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, так як інший запобіжний захід не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Ці злочини набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

ОСОБА_9 підозрюється у незаконному придбанні з метою збуту психотропної речовини в особливо великих розмірах, а також у незаконному придбанні з метою збуту та зберіганні з метою збуту психотропної речовини та наркотичного засобу в особливо великих та великих розмірах є особою, яка не займається суспільно-корисною працею, що надає підстави судити про наявні зазначені ризики і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки.

Посилання захисника на відсутність аргументів на користь того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки ОСОБА_9 є безпідставним.

Так, матеріали кримінального провадження не містять переконливих доказів належної поведінки підозрюваного, а тому підстав для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегією суддів не встановлено.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступний стадії процесу кримінального розслідування.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Посилання захисту на наявність міцних соціальних зав`язків, постійного місця проживання, має вагітну цивільну дружину та пасинка, поряд з обставинами, викладеними в підозрі про вчинення злочину, високою суспільною небезпечністю тих дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , свідчать про високий ризик, що при більш м`якому запобіжному заході підозрюваний зможе ухилятися від слідства та суду, знищити або спотворити будь-які із речей чи документи, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Усі докази, надані сторонами кримінального провадження, які стосуються вирішення питання про запобіжний захід, судом першої інстанції досліджені та знайшли свою оцінку, тому доводи апеляційної скарги в цій частині, також є необгрунтованими.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступний стадії процесу кримінального розслідування.

З огляду на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, то відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, визначення розміру застави є недоцільним.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_12 ОСОБА_4