Дата документу 28.04.2022
Справа № 501/24/16-к
В И Р О К
28 квітня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
захисників адвоката ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченої ОСОБА_14 ,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, яка має вищу освіту, працює викладачем в Одеському Національному медичному університеті, одружена, неповнолітніх дітей на піклуванні не має, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
15 червня 2015 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, ОСОБА_14 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 1-го Травня в м. Чорноморську Одеської області від проспекту Миру в напрямку вулиці Олександрійської, відволіклася від керування автомобілем, в результаті чого своїми необережними діями, а саме злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання загально небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх запобігання, що виразилося у грубому порушенні правил безпеки дорожнього руху, на нерегульованому пішохідному переході, розташованому в районі будинку АДРЕСА_2 , скоїла наїзд на громадянку ОСОБА_10 та малолітню ОСОБА_15 . При наїзді на ОСОБА_10 , останній спричинено наступні тілесні ушкодження: забій правої нирки легкого ступеню; закритий перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків та крововиливом в порожнину лівого колінного суглобу; садно лівої гомілки, забиття м?яких тканин лівої стопи. Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відобразилися. Закритий перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків та крововиливом в порожнину лівого колінного суглобу викликає тривалий розлад здоров?я терміном більше 3 тижнів (більше чим 21 день) та за даним критерієм, згідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Забій правої нирки легкого ступеню викликає розлад здоров?я тривалістю більше ніж 6 днів, але не більше ніж 3 тижні, та за даним критерієм, згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я. Садно лівої гомілки, забиття м?яких тканин лівої стопи мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше ніж 6 днів, за даним критерієм, згідно п.п. 2.3.5. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Як водій ОСОБА_14 порушила такі вимоги пунктів Правил дорожнього руху України:
-1.5 «Дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»,
-1.7 «Водії зобов?язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»,
-12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об?їзду перешкоди»,
-18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу на якому знаходяться пішоходи повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створено перешкоду або небезпеку».
Порушення пунктів 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв?язку з дорожньо-транспортною подією та її наслідками.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_14 винною себе у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, заявлений до неї потерпілим та прокурором цивільний позов не визнала та показала суду, що 15.06.2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, вона керувала автомобілем марки «Ford Escort», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 1-го Травня в м. Чорноморськ (колишній Іллічівськ) Одеської області від проспекту Миру (колишня вул. Леніна) в напрямку вулиці Олександрійської зі швидкістю приблизно 50-55 км/год. Сонце світило їй в обличчя до болі в очах, тому вона відвернула голову у бік, однак контролювала обстановку на дорозі. Під?їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу на проїжджу частину несподівано для неї з парку з права на ліво по ходу руху її автомобіля виїхав дитячий візок-велосипед з дитиною, попереду якого був іграшковий візок. Дитячий візок-велосипед штовхала жінка, поряд з якою була ще одна жінка. Вона натиснула на гальмо, однак автомобіль продовжував рух і зупинився метрів через 50. Вона наїхала на іграшковий візок, потерпілу ОСОБА_10 та дитячий візок-велосипед вона своїм автомобілем не збивала, тілесних ушкоджень не завдавала.
Дослідивши докази, суд доходить таких висновків.
Винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, крім її показів, підтверджується дослідженими судом доказами.
Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 , показала суду, що 15.06.2015 року, приблизно о 17 годині, разом з її малолітньою донькою ОСОБА_16 та подругою ОСОБА_17 йшли на прогулянку в парк «Молодіжний», що розташований по вул. 1-го Травня в м. Чорноморську. Дитина була у дитячому візку-велосипеді, а дитина попереду котила іграшковий візок. Дитячий візок велосипед штовхала ОСОБА_17 . Перетинали проїжджу частину вул. 1 Травня по пішохідному переходу, що розташований в районі будинку № 7-д. Пройшовши більше половини проїжджої частини у напрямок парку, вона побачила як з права на них рухається автомобіль марки «Ford Escort», за кермом якого сиділа жінка, яка дивилась не на дорогу, а в бік. Вона почала кричати, що на них рухається автомобіль, і почала вивертати дитячий візок-велосипед у лівий бік, при цьому обличчям вона була повернута до автомобіля. У цей час на неї та на дитячий візок-велосипед був скоєний наїзд зазначеним автомобілем. Дитячий візок-велосипед був пошкоджений, дитина опинилась між колесами і зазнала травм. Автомобіль вдарив її в ліву ногу, вона впала на капот, а потім з капота на асфальт, отримавши тілесні ушкодження, зокрема перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки. Після цього вона була доставлена у лікарню, де її зробили рентген, виявили перелом та інші тілесні ушкодження. Звука гальм автомобіля вона не чула. Сам автомобіль зупинився через 50 метрів від місця наїзду. Просить задовольнити її цивільний позов.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , показала суду, що 15.06.2015 року, приблизно о 17 годині, разом з її малолітньою донькою ОСОБА_16 та з ОСОБА_10 йшли на прогулянку в парк «Молодіжний», що розташований по вул. 1-го Травня в м. Чорноморськ. Донька була у дитячому візку-велосипеді, який вона штовхала. Перетинали проїжджу частину вул. 1 Травня по пішохідному переходу, що розташований в районі будинку № 7-д у напрямок парку. ОСОБА_10 йшла зліва на один крок попереду неї. Пройшовши більше половини проїжджої частини ОСОБА_10 закричала, що на них їде машина, вирвала у неї з рук візок-велосипед. Коли вона повернула голову направо, то побачила, що на них їде автомобіль, за кермом якого сиділа жінка і дивилась в бік магазинів. Автомобіль збив ОСОБА_10 та візок-велосипед, в якому була її донька. Вона бачила ОСОБА_10 на капоті автомобіля, а потім вона впала на асфальт. Донька опинилась між колесами автомобіля, отримавши тілесні ушкодження. Візок-велосипед був пошкоджений. ОСОБА_10 також отримала тілесні ушкодження, у тому числі у неї була зламана ліва нога.
Свідок ОСОБА_18 , яка була допитана в судовому засіданні, показала суду, що працює в офісі, що розташований по вул. 1-го Травня, з вікна якого видно вулицю та парк. Особисто вона бачила, як дівчина з візком-велосипедом перетинала проїжджу частину вулиці по пішохідному переходу, направляючись в парк. Поруч з нею йшла ще одна дівчина. У цей час від вулиці Леніна (тепер проспект Миру) у напрямку вул. Олександрійської рухався автомобіль, який збив одну дівчину та візок-велосипед, зупинившись лише через 50 метрів. З автомобілю вийшла жінка.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 , повідомив, що знайомий з ОСОБА_10 15.06.2015, приблизно о 17 годині, він по телефону розмовляв з ОСОБА_10 і остання йому повідомила, що йде в парк «Молодіжний». Він йшов по вул. 1-го Травня і почув звук удару. Підійшовши ближче, він побачив ОСОБА_10 у неї була пошкоджена ліва нога. Також була дитина з тілесними ушкодженнями. На проїжджій частині дороги він бачив пошкоджений візок-велосипед. Працівники поліції запросили його для участі у якості понятого, на що він погодився. Також був ще один понятий чоловік, якого він не знає. В протоколі огляду місця ДТП та схемі ДТП стоїть його підпис.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , показав суду, що станом на 15.06.2015 року, працював слідчим в Чорноморському відділені поліції і в цей день виїжджав на дорожньо-транспортну пригоду, під час якої на пішохідному переході були автомобілем збиті жінка та дитина. У присутності ОСОБА_14 та понятих складав протокол ДТП. Потерпілих на місці ДТП не було, так як вони були доставлені у лікарню. ОСОБА_14 пояснювала, що потерпілі рухались з права на наліво по ходу руху її автомобіля, тобто з парку.
Свідок ОСОБА_21 , який був допитаний в судовому засіданні, показав суду, що працює лікарем-травматологом в лікарні м. Чорноморська. 15.06.2015 року до лікарні була доставлена ОСОБА_10 , яка отримала тілесні ушкодження під час ДТП. На рентгенівських знімках лівої ноги ОСОБА_10 , які були зроблені 15.06.2015, наявний перелом.
Свідок ОСОБА_22 , показав суду, що станом на 15.06.2015 року працював старшим інспектором Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеської області та в цей день він приймав участь при складанні схеми ДТП. Також та місці ДТП був слідчий ОСОБА_20 та поняті, в присутності яких здійснювалися всі заміри.
Свідок ОСОБА_20 показав суду, що як черговий слідчий виїжджав на місце пригоди 15.06.2015 року та складав схему ДТП. У зв?язку з тим, що потерпілої на було на місці пригоди (машина швидкої медичної допомоги на той час відвезла її до лікарні) він при складанні схеми, напрямків руху сторін пригоди, фіксуванні місця зіткнення на відстані між опорними точками користувався інформацією яку надавала виключно ОСОБА_14 .
Лікар-експерт Одеської СМЕ ОСОБА_23 показала суду, що вона надавала висновок № 2245 від 08 жовтня 2015 року щодо тілесних ушкоджень отриманих потерпілою ОСОБА_24 під час ДТП. Разом з тим, питання щодо конкретного механізму спричинення тілесних ушкоджень не можливо встановити без проведення комплексної судової експертизи із залученням експертів автотехників.
Свідок ОСОБА_25 показав суду, що він працював керівником Центру травматології та спорту у клінічній лікарні «Феофанія» та проводив операцію і стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_24 . Підтвердив застосування імплантатів під час операції, які були передані потерпілою. Крім того, пояснив, що у протоколі проведення операції від 07.07.2015 р. помилково вказано в описі операції, що її проведено на правовому колінному суглобі, хоча в дійсності проведена на лівому.
Лікар-експерт Одеської СМЕ ОСОБА_26 , показала суду, що як доповідач по справі приймала участь у складанні висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 162 від 01 жовтня 2018 року. Пояснила, що експерти, які проводили транспортно-трасологічна експертизу, не встановили слідів зіткнення автомобілю «Ford Escort» з ОСОБА_24 або іграшковим візком чи дитячим візком-велосипедом, у зв?язку з чим, вважають, що ОСОБА_24 могла отримати тілесні ушкодження як до зазначеного ДТП так і у інші строки (раніше чи пізніше часу ДТП, до моменту звернення за медичною допомогою).
Винуватість обвинуваченої підтверджується також дослідженими судом матеріалами кримінального провадження:
протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 15.06.2015 року, схемою до цього протоколу та фототаблицею, відповідно до яких під час якого було виявлені уламки дитячої коляски на асфальті (т.1 а.с.49-58);
висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння №82 від 15 червня 2015 року, відповідно до якого під час огляду у ОСОБА_14 ознак сп?яніння виявлено не було (т.1 а.с.59);
протоколом огляду від 16.06.2015 року, відповідно до якого слідчим було оглянуто пошкоджений дитячий візок, який було вилучено під час огляду місця події 15 червня 2015 року за наслідком ДТП (т.1 а.с.60);
висновком експерта №215-А від 24 червня 2015 року, відповідно до якого ходова частина, рульове управління і гальмівна система автомобіля «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 , до моменту настання даної події знаходилися в працездатному стані і дозволяли водієві автомобіля змінювати напрям руху залежно від свої намірів і ситуації, що складається на дорозі, без ознак наявності несправностей, які могли привести до настання раптових для водія відхилень автомобіля убік від займаної смуги, а також змінювати швидкість і режим цього автомобіля шляхом застосування гальмування з відомою цьому водієві ефективністю (т.1 а.с.61-65);
постановою слідчого про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів автомобіля «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 , в якості речового доказу (т.1 а.с.68);
висновком експерта №2245 від 08 жовтня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита травма за очеревинного простору у виді забою нирки легкого ступеня, яка ускладнилася розвитком гострого циститу; закритий внутрішньосуглобовий перелом зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків, що супроводжується крововиливом у порожнину лівого колінного суглоба, садна лівої гомілки, забій м?яких тканин лівої стопи (проявився у вигляді набряку). Дані пошкодження утворилися від дій тупих, твердих предметів, якими могли бути зовнішні частини автомобіля, що рухається, при контактуванні з тілом потерпілої, а також внаслідок її подальшого падіння на дорожнє покриття, в умовах ДТП. Наявні ушкодження виникли незадовго до звернення ОСОБА_27 в лікувальний заклад, і таким чином могли бути причинені 15 .06.2015 р. Дані ушкодження викликають тривалий розлад здоров?я строком більше 3 тижнів ( більше ніж 21 день) та за даним критерієм , згідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Описані ушкодження не були небезпечними для життя, як в момент їх спричинення, та і в послідуючому періоді (т.1 а.с.67-69);
посвідченням водія на ОСОБА_14 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 (т.1 а.с.72);
медичними довідками щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_15 (т.1 а.с.178-180);
висновком експертизи №2896 від 10.11.2016, відповідно якого зафіксовані на візку-велосипеді і іграшковій колясці (візку), перераховані в дослідницькій частині ушкодження й сліди, є слідами ударно-динамічного характеру, які відповідно до матеріалів справи, могли бути утворені при розглянутій ДТП.
Однак при порівняльнім дослідженні зазначених ушкоджень і слідів на візку велосипеді і іграшковій коляски з виступаючими деталями і частинами автомобіля «Ford Escort» у сукупності з відсутністю характерних ушкоджень і слідів на деталях і частинах зазначеного автомобіля, будь-яких ідентифікуючих ознак, що однозначно відображають механізм контактної взаємодії, автомобіля «Ford Escort» з візком велосипедом і іграшковою коляскою виявити не вдалося.
Оскільки ідентифікуючих ознак, що однозначно відображають механізм контактної взаємодії, автомобіля «Ford Escort» з візком велосипедом і іграшковій коляскою (візком) виявлено не було, то вирішення питання про те якими частинами та під яким кутом відбулось первинне контактування автомобілю з іграшковою коляскою та дитячим візком-велосипедом, безпредметно.
На місці ДТП відсутні будь-які критерії, що характеризують положення пішохода (ів), візка велосипеда, іграшковій коляски й автомобіля на проїзній частині дороги в момент їх контактної взаємодії, установити координати місця наїзду в розглянутому випадку не представляється можливим (т.1, а.с. 210-215, 206 диск із зображеннями дитячого візка-велосипеда, іграшкового візка,);
світлинами з місця ДТП (т.1 а.с.241-242);
протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 (т.2 а.с.57-67), під час якого вони відтворили дії, обстановку та обставини події, ОСОБА_10 та ОСОБА_17 за своєю версією, яка викладена у обвинувальному акті, ОСОБА_14 , за версією яка суперечить обвинуваченню;
висновком експерта у комплексній судово-медичній та транспортно-трасологічній експертизі № 162 від 01 жовтня 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 малися наступні тілесні ушкодження: забій правої нирки легкого ступеню; закритий перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків та крововиливом в порожнину лівого колінного суглобу; садно лівої гомілки, забиття м?яких тканин лівої стопи. Дані ушкодження спричинені дією тупих предметів, групові та індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відобразилися. Отже, на підставі характеру тілесних ушкоджень встановити точні обставини їх заподіяння не є можливим. Закритий перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків та крововиливом в порожнину лівого колінного суглобу викликає тривалий розлад здоров?я терміном більше 3 тижнів (більше чим 21 день) та за даним критерієм, згідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Забій правої нирки легкого ступеню викликає розлад здоров?я тривалістю більше ніж 6 днів, але не більше ніж 3 тижні, та за даним критерієм, згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я. Садно лівої гомілки, забиття м?яких тканин лівої стопи мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше ніж 6 днів, за даним критерієм, згідно п.п.2.3.5. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли утворитися як 15.06.2015, так і у інші строки (раніше чи пізніше часу ДТП, до моменту звернення за медичною допомогою).
Оскільки властивості ушкоджень у постраждалої в її медичній документації точно не описані (докладно не описаний стан садна гомілки), а на підставі властивостей перелому точно встановити дату його спричинення не є можливим, точно встановити час заподіяння постраждалій тілесних ушкоджень не є можливим. Дані ушкодження могли утворитися як 15.06.2015 р., так і у інші строки (раніше чи пізніше часу ДТП, до моменту звернення за медичною допомогою).
При транспортно-трасологічному дослідженні встановлено, що зафіксовані на візку-велосипеді і іграшковій колясці, перераховані в дослідницькій частині ушкодження й сліди, є слідами ударно-динамічного характеру, які відповідно до матеріалів справи, могли бути утворені при розглянутій ДТП.
Однак при порівняльнім дослідженні зазначених ушкоджень і слідів на візку велосипеді і іграшковій колясці з виступаючими деталями і частинами автомобіля «Ford Escort» у сукупності з відсутністю характерних ушкоджень і слідів на деталях і частинах зазначеного автомобіля, будь-яких ідентифікуючих ознак, що однозначно відображають механізм контактної взаємодії, автомобіля «Ford Escort» з візком велосипедом і іграшковою коляскою виявити не вдалося.
Оскільки ідентифікуючих ознак, що однозначно відображають механізм контактної взаємодії, автомобіля «Ford Escort» з візком велосипедом і іграшковій коляскою виявлено не було, то вирішення питання про те якими частинами та під яким кутом відбулось первинне контактування автомобілю з іграшковою коляскою та дитячим візком-велосипедом, безпредметно.
На місці ДТП відсутні будь-які критерії, що характеризують положення пішохода (ів), візка велосипеда, іграшковій коляски й автомобіля на проїзній частині дороги в момент їх контактної взаємодії, установити координати місця наїзду в розглянутому випадку не представляється можливим.
Для вирішення питань, що стосуються контакту між автомобілем та пішоходом, слід враховувати як характер тілесних ушкоджень на тілі постраждалого, так і характер пошкоджень та слідів на транспортному засобі. Зазвичай, контакт між пішоходом та автомобілем, що призвів до утворення тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, тим більше, переламів, супроводжується виникненням характерних пошкоджень та слідів на кузові автомобіля (притертостей пилогрязевого бруду, відповідних деформацій). У даному випаду, незважаючи на те, що у постраждалої мав місце перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки із зміщенням кістних уламків, відповідних пошкоджень та слідів на автомобілі «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 , не зафіксовано. А такі пошкодження та сліди обов?язково повинні бути присутні на автомобілі, якщо припустити. що перелам великогомілкової кістки із зміщенням кістних уламків утворився внаслідок контакту саме з автомобілем «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 . Тому слід дійти висновку, що яких-небудь об?єктивних даних, що свідчать про контакт між автомобілем «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 , та постраждалою ОСОБА_10 немає.
Виходячи с цього, вирішення питань про те, якою частиною автомобіля «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 , на якій висоті від поверхні землі було вчинено первинне контактування з потерпілою ОСОБА_10 і які тілесні ушкодження при цьому виникли; яке було взаємне розташування автомобілю та потерпілої в момент контактування; чи було повторне контактування і які виникли тілесні ушкодження у потерпілої; які тілесні ушкодження і які виникли тілесні пошкодження у потерпілої; які тілесні пошкодження виникли у потерпілій в наслідок падіння на дорожнє покриття є безпредметним, оскільки сам факт контакту між автомобілем та постраждалою є недоведеним.
Як було зазначено вище, на підставі характеру тілесних ушкоджень у постраждалої встановити обставини їх спричинення не є можливим. Перелічені вище ушкодження (забій правої нирки легкого ступеня, закритий перелам зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки із зміщенням кісних уламків та крововиливом у порожнину лівого колінного суглоба, садно лівої гомілки, забій м?яких тканин лівої стопи) могли виникнути як внаслідок мимовільного падіння на дорожнє покриття, без контакту з автомобілем, так і при інших обставинах, не пов?язаних з ДТП (т.2, а.с.173-200);
висновком додаткової експертизи №119 від 15 серпня 2019 року, відповідно до якої у ОСОБА_10 малися наступні тілесні ушкодження: забій правої нирки легкого ступеню; закритий перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків та крововиливом в порожнину лівого колінного суглобу; садно лівої гомілки, забиття м?яких тканин лівої стопи. Дані ушкодження спричинені дією тупих предметів, групові та індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відобразилися. Отже, на підставі характеру тілесних ушкоджень встановити точні обставини їх заподіяння не є можливим. Закритий перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків та крововиливом в порожнину лівого колінного суглобу викликає тривалий розлад здоров?я терміном більше 3 тижнів (більше чим 21 день) та за даним критерієм, згідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Забій правої нирки легкого ступеню викликає розлад здоров?я тривалістю більше ніж 6 днів, але не більше ніж 3 тижні, та за даним критерієм, згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я. Садно лівої гомілки, забиття м?яких тканин лівої стопи мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше ніж 6 днів, за даним критерієм, згідно п.п.2.3.5. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли утворитися як 15.06.2015, так і у інші строки (раніше чи пізніше часу ДТП, до моменту звернення за медичною допомогою).
Оскільки властивості ушкоджень у постраждалої в її медичній документації точно не описані (докладно не описаний стан садна гомілки), а на підставі властивостей перелому точно встановити дату його спричинення не є можливим, точно встановити час заподіяння постраждалій тілесних ушкоджень не є можливим. Дані ушкодження могли утворитися як 15.06.2015 р., так і у інші строки (раніше чи пізніше часу ДТП, до моменту звернення за медичною допомогою).
На підставі наявних даних точно встановити, у який строк до чи після дорожньо-транспортної події могли бути заподіяні ці ушкодження, не є можливим. Але, такий строк може обчислюватися кількома днями до чи після даної події ДТП - тобто, строк, на протязі якого на тілі ще є садно та забій м?яких тканин (т.2, а.с.226-252).
висновком судової автотехнічної експертизи №18-4364 від 02 листопада 2018 року, згідно якого в умовах події при її розвитку по поясненням пішохода ОСОБА_10 і ОСОБА_17 , при під?їзді до пішохідного переходу належні дії водія автомобіля «Ford Escort» регламентувалися вимогами п.18.1 ПДР, згідно з якими, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якім вже перебувають пішоходи, водій зобов?язаний дати дорогу пішоходам, для чого повинен заздалегідь зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб не створювати ним перешкоди або небезпеки. Належним виконанням вимог п. 18.1 ПДР водій автомобіля «Ford Escort» в рамках версії за поясненнями ОСОБА_10 і ОСОБА_17 , гарантовано мала технічну можливість запобігти розглянуту подію. Оскільки в розглянутих за поясненнями ОСОБА_10 і ОСОБА_17 , умовах настання події водій автомобіля «Ford Escort» належним виконанням вимог пункту 18.1 ПДР мала технічну можливість запобігти події, то з експертної точки зору її фактичні дії, що не відповідали вимогам вказаного пункту, перебувають у причинному зв?язку з настанням події.
В умовах розвитку події за поясненнями водія автомобіля «Ford Escort», ОСОБА_14 наданих під час слідчого експерименту від 31.10.2017 року її дії регламентувалися вимогами п.12.3 ПДР, згідно з якими водієві було необхідно з моменту об?єктивно можливого виявлення небезпеки для подальшого руху вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки.
Водій автомобіля «Ford Escort» в умовах події при її розвитку по її власним поясненням, наданими при слідчому експериментів, шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР не мала технічної можливості запобігти події.
Оскільки в розглянутих умовах настання події за поясненнями водія автомобіля «Ford Escort», ОСОБА_14 наданих при слідчому експерименті, ця водій належним виконанням вимог п.12.3 ПДР не мала технічну можливість запобігти події, то з експертної точки зору, у її фактичних діях не відповідностей зазначеним вимогам не вбачається, і з позиції технічного аналізу, ці дії не перебувають у причинному зв?язку з настанням події (т.__, а.с.__);
висновком експерта №326 від 04 грудня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_15 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, садна обличчя, забій м`яких тканин голови, садна нижніх кінцівок. Точна кількість саден у медичних документах не вказана. Дані ушкодження спричинені дією тупих предметів, якими могли бути частини автомобілю при контактуванні з пішоходом, та покриття дороги. Ушкодження могли бути заподіяні 15.06.2015 р. Дані тілесні ушкодження не були небезпечні для життя, у тому числі і в момент заподіяння. При встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень експертна комісія вважає за необхідне указати наступне. Основним методом об`єктивної діагностики забою головного мозку є метод комп`ютерної томографії; у випадках забою головного мозку, навіть легкого ступеня, на комп`ютерні томограмі візуалізуються вогнища головного мозку. При ретельному дослідженні наданої томограми головного мозку постраждалої встановлено, що вогнища забою головного мозку на томограмі відсутні, що спростовує виставлений постраждалій діагноз забою головного мозку легкого ступеню. Таким чином, з урахуванням даного факту, слід вважати, що у даному випадку у постраждалої мав місце не забій головного мозку легкого ступеня, а більш легка форма черепно-мозкової травми струс головного мозку. Струс головного мозку не потребує тривалого лікування терміном більш ніж 21 день.
Тому наявна у ОСОБА_15 закрита черепно-мозкова травма (у єдиний комплекс якої входить струс головного мозку, садна обличчя, забій м`яких тканин голови) тягне за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше ніж 6 днів, але не більше 21 дня, та за даним критерієм, згідно з п.п. 2.3.3. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Садна нижніх кінцівок мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше ніж 6 днів, та за даним критерієм, згідно з п.п. 2.3.5 та 4.6 «Правил…», відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.3);
протоколом операції від 07.07.2015 р. щодо репозиції перелому зовнішньої лівої великогомілкової кістки, пластики дефекту кальцебоном, МОС пластинкою та шурупами. Артроскопія лівого колінного суглобу (т.1, а.с.103).
Таким чином суд вважає, що ОСОБА_14 своїми необережними діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
За позицією ККС ВС, викладеною в постанові від 4 липня 2018 року (справа № 688/788/15-к, п.25,26) обов?язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред?явленим обвинуваченням.
Аналізуючи докази у справі судом враховується, що експертами беззаперечно встановлено, що потерпіла ОСОБА_24 у часовий період який передував подіям за участю обвинуваченої ОСОБА_28 та потерпілої ОСОБА_24 до моменту звернення останньої за допомогою до медичної установи, отримала різноманітні тілесні ушкоджень легкої та середньої тяжкості, зокрема «закритий перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків».
Судом приймається до уваги, що відсутні будь які об?єктивні відомості, що ОСОБА_24 отримала закритий перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки до ДТП, про що зокрема свідчать показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та самої потерпілої ОСОБА_10 , щодо її вільного пересування, без ознак травмування нижньої кінцівки.
Враховуючи, що «закритий перелом зовнішнього мищелка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків» було встановлено рентгенографією 15 червня 2015 року, підтверджені показаннями свідка, лікаря ОСОБА_21 , тобто одразу після ДТП за участю потерпілої ОСОБА_24 та обвинуваченої ОСОБА_28 , суд робить висновок, що ці ушкодження не могли бути отримані після ДТП.
Висновок експертів, що ОСОБА_24 могла отримати тілесні ушкодження внаслідок мимовільного падіння на дорожнє покриття, без контакту з автомобілем, так і при інших обставинах, не пов?язаних з ДТП, зроблені на підставі того, що на автомобілі під керування ОСОБА_28 не було виявлено слідів пошкодження. Разом з тим, доказів тому, що на автомобілі обов?язково повинні були залишитись сліди зіткнення з ОСОБА_24 експертами не наводяться, що суд розцінює висновок в цієї частині як припущення. Саме про це свідчать і показання експертів ОСОБА_26 та ОСОБА_23 , надані суду під час розгляду справи.
За висновком автотехнічної експертизи №18-4364 від 02 листопада 2018 року, обвинувачена ОСОБА_28 , як водій автомобілю «Ford Escort», з огляду розвітку подій за версією потерпілої ОСОБА_24 , «мала технічну можливість запобігти події і з експертної точки зору її фактичні дії, що не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР, перебувають у причинному зв?язку з настанням події». Разом з тим, з огляду на розвіток подій за версією обвинуваченої ОСОБА_28 , тим же експертом зроблено висновок, що ОСОБА_28 «належним виконанням вимог п.12.3 ПДР не мала технічну можливість запобігти події, то з експертної точки зору, у її фактичних діях не відповідностей зазначеним вимогам не вбачається, і з позиції технічного аналізу, ці дії не перебувають у причинному зв?язку з настанням події».
Враховуючи, що версія розвітку подій ДТП за версією обвинуваченої ОСОБА_28 спростована сукупністю досліджених доказів, суд приходить до висновку, що експертом підтверджено, що обвинувачена ОСОБА_28 мала технічну можливість запобігти ДТП і її фактичні дії, що не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, перебувають у причинному зв?язку з настанням події, а протилежний варіант викладений експертом є припущенням.
Доводи обвинуваченої щодо обставин кримінального правопорушення суд оцінює критично, як її бажання уникнути кримінальної відповідальності та які спростовуються викладеними вище доказами.
Таким чином, доведеність винуватості ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Дослідивши дані про особу обвинуваченої, суд встановив, що вона раніше не судима (т.1, а.с.73), позитивно характеризується за місцем мешкання (т.1, а.с.75), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1, а.с. 74), працює викладачем в Одеському Національному медичному університеті, одружена.
Обставин, що пом?якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді служби з питань пробації ризики вчинення ОСОБА_14 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Виправлення ОСОБА_14 можливо без позбавлення або обмеження волі.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України № 2617- VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідно до якого у статті 286 КК України: в абзаці другому частини першої слова «від двохсот до п?ятисот» замінено словами від «трьох тисяч до п?яти тисяч», а слова «або без такого» виключено. Однак, враховуючи що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення до набрання чинності вищевказаним Законом, суд, враховуючи положення ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України, вважає за необхідне призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України в редакції, що діяла до 01 липня 2020 року.
При призначенні покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, відсутність обставини, що пом?якшують або обтяжують її покарання, майновий стан та вважає, що їй має бути призначене покарання у виді штрафу з додатковим покаранням - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області (станом на теперішній час - Чорноморська окружна прокуратури) ОСОБА_8 звернувся до суду в інтересах державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» (станом на теперішній час - КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) з цивільним позовом до обвинуваченої про стягнення з неї витрат, пов`язаних зі стаціонарним лікуванням потерпілої ОСОБА_10 в сумі 3188,83 грн (т.1 а.с.40-43).
Потерпіла ОСОБА_10 звернулась до суду з цивільним позовом до обвинуваченої (т.1, а.с.7-8), який в подальшому було уточнено (т.1 а.с.95-122), стверджуючи, що вчиненим кримінальним правопорушенням їй завдана шкода, пов`язана з витратами на лікування в сумі, моральна шкода, пов`язана із заподіянням їй моральних і фізичних страждань, а також нею понесені витрати на правову допомогу.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується його власником, якщо він не доведе, що шкода заподіяна в результаті непереборної сили або наміру потерпілого.
Обвинувачена ОСОБА_14 заявлені до неї цивільні позови не визнала, оскільки на її думку, вона не причетна до отримання потерпілою ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.
Як вже зазначено вище, суд встановив, що стороною обвинувачення доведено причетність ОСОБА_14 до вчинення даного кримінального правопорушення, внаслідок якого потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження.
За таких обставин, суд вважає, що під час судового розгляду стороною обвинувачення документально доведено наявність витрат, понесених державним закладом «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України», які пов`язані із стаціонарним лікуванням потерпілої ОСОБА_10 у даному закладі в наслідок даної ДТП, у зв?язку із чим даний позов підлягає задоволенню повністю.
Також, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Так судом встановлено, що потерпілою документально підтверджені понесені нею витрати, пов`язані із лікуванням в наслідок даної ДТП, зокрема, проведення хірургічного втручання, та інш., та дані витрати підлягають стягненню з обвинуваченої.
Водночас, судом встановлено, що у переліку витрат потерпілої зазначена благодійна допомога в сумі 970,00 грн., яка була надана потерпілою, та вважає що дана допомога не є понесеною потерпілою витратами, пов?язаними з лікуванням, а є лише її волевиявленням, та не підлягає стягненню з обвинуваченої в якості відшкодування матеріальної шкоди.
Також, суд вважає, що вимоги потерпілої про стягнення на її користь інфляційного збільшення та 3% річних не підлягає задоволенню, оскільки позивачем належним чином не обґрунтовані дані вимоги, та насамперед правовою підставою стягнення даних сум є невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань між сторонами, а даному випадку строк початку зобов`язань виникне лише після ухвалення рішення.
Також, суд вважає, що неправомірними діями обвинуваченої, внаслідок яких потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження, останній також було заподіяно моральної шкоди, яка виразилася в її моральних стражданнях, погіршенні її психічного й фізичного здоров?я та в істотній зміні її нормальних життєвих зв?язків.
Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним та документально підтверджені процесуальні витрати.
Постановою Верховного суду від 27 червня 2018 року (справа №826/1216/16, провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Водночас, судом встановлено, що цивільний позов потерпілої не містить конкретних сум грошових витрат, пов?язаних із отримання нею правової допомоги, а лише є вимога про необхідність такого стягнення.
Крім того, судом встановлено, що матеріали кримінального провадження також не містять документального підтвердження витрат на правову допомогу.
За таких обставин позовна вимога потерпілої в частині стягнення витрат, пов?язаних з правовою допомогою не підлягає задоволенню.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України,
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_14 винуватою у пред?явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити їй покарання у вигляд штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800,00 грн, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Звільнити ОСОБА_14 від основного та додаткового покарань, призначених цим вироком за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Речові докази (т.1, а.с.66): автомобіль «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 та пошкоджену дитячу коляску, повернуті власникам (залишити їм).
Процесуальні витрати у розмірі 552,42 грн, пов?язані із залученням експерта (т. 1, а.с. 61), стягнути з обвинуваченої ОСОБА_14 на користь держави.
В решті вимог за позовом ОСОБА_10 відмовити.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя