КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3695/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.09.2022 року задоволено частково клопотання слідчого криміналіста 2 відділу СУ ГУ СБУ в АР Крим ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06.11.2022 року включно, із визначенням розміру застави у вигляді 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн., із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Алтухове Навлівського р-ну Брянської області російської федерації, громадянина України, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.09.2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає скасуванню.

ОСОБА_7 не затримувався у даному кримінальному провадженні, під час проведення обшуку 30.08.2022 року відбулося фактичне затримання, під час вручення повідомлення про підозру останнього не було забезпечено захисником.

Захисник вказує, що ОСОБА_7 самостійно з`явився для надання показань та отримання клопотання про застосування запобіжного заходу відносно нього, а також з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання.

Орган досудового розслідування формально послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому будь яких документів на їх підтвердження не надав. Досудове розслідування триває з 29.03.2022 року, за цей час підозрюваний жодних протиправних дій не вчиняв.

Захисник також зазначає, що органом досудового розслідування не надано доказів які б, навіть на стадії досудового розслідування, достатньо обґрунтовували причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення і слідчим суддею такі докази не досліджувалися.

ОСОБА_7 має постійне місце проживання, мешкає з батьками пенсіонерами, які не працюють та хворіють на ряд захворювань, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має тимчасові підробітки, відтак ризики, про які зазначає слідчий не доведені.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів, Слідчим управлінням Головного управління СБ України в АР Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000397 від 29.03.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_11 , розділяючи та підтримуючи протиправні дії військовослужбовців російської федерації у березні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, прийняв добровільне рішення надати невстановленому представнику російської федерації допомогу у проведенні інформаційної діяльності проти України, яка направлена на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, незаконних збройних формувань, уникнення рф відповідальності за збройну агресію проти України шляхом створення та поширення в суспільстві агресію проти України шляхом створення та поширення в суспільстві тверджень, фактів, аргументів, інших відомостей для виправдання широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, зниження боєздатності Збройних Сил України.

ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи обізнаним з методами роботи правоохоронних органів України, для здійснення своєї протиправної діяльності дотримувався заходів конспірації. Для цього ОСОБА_11 встановив на свій мобільний телефон REDMI(ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) месенджер «Тhreema» (ідентифікаційна ознака IDZ7SUJDTH- (СВАОР), який використовував для спілкування з невстановленим представником російської федерації (ідентифікаційна ознака в цій мережі ID 3JFWZ5N2 (bron).

Перебуваючи у місті Києві, ОСОБА_11 , 27.03.2022 року пересвідчився, що особа, яка використовує месенджер «Тhreema» з ідентифікаційною ознакою НОМЕР_3 3JFWZ5N2 (bron), дійсно є представником російської федерації, та підтвердив свою згоду на здійснення інформаційної діяльності проти України, яка спрямована на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, незаконних збройних формувань, уникнення рф відповідальності за збройну агресію проти України шляхом створення та поширення матеріалів з розпалювання сепаратистських настроїв серед населення, виправдання повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України.

27.03.2022 року зазначений невстановлений представник російської федерації поставив ОСОБА_11 завдання по здійсненню інформаційної діяльності проти України, спрямованої на підтримку російської федерації, її окупаційної адміністрації, а саме: саме створення та розповсюдження через соціальні мережі серед населення України, в тому числі на тимчасово окупованих територіях України інформації, яка виправдовує й визнає провомірною широкомасштабну збройну агресію російської федерації проти України. З цією метою невстановлений представник російської федерації з ідентифікаційною ознакою ID 3JFWZ5N2 (bron) відправив у месенджері «Тhreema» на мобільний телефон ОСОБА_11 . REDMI(ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) ідентифікаційна ознака IDZ7SUJDTH- (СВАОР) текстовий матеріал з виправдуванням агресії рф проти України.

Продовжуючи протиправні дії невстановлений представник російської федерації також поставив ОСОБА_11 завдання розробити інформаційні текстові повідомлення, які повинні змінити думку громадян України щодо виправдання повномасштабної збройної агресії проти України, та розповсюджувати їх через соціальні мережі по всій території України, пообіцявши за цю діяльність грошову винагороду та забезпечення необхідними технічним обладнанням та приміщеннями на тимчасово окупованій території України.

На виконання цього завдання ОСОБА_11 вирішив залучити до своєї злочинної діяльності раніше знайомого громадянина України ОСОБА_7 , який має досвід у здійсненні відповідної інформаційної діяльності.

ОСОБА_7 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_11 , дав добровільну згоду на здійсненні інформаційної діяльності проти України, яка направлена на співпрацю з державою агресором шляхом створення, збирання, використання та поширення інформації, спрямованої на підтримку держави агресора, уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення України, поширення в суспільстві тверджень, фактів, аргументів, інших відомостей для виправдання повномасштабної збройної агресії, зниження боєздатності Збройних Сил України.

У березні 2022 року, більш точний час досудовим розсуванням не встановлено, ОСОБА_11 , на виконання завдання невстановленого представника російської федерації, поставив ОСОБА_7 завдання по розробці плану здійснення інформаційної діяльності, спрямованої на підтримку держави- агресора, уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України шляхом створення, поширення в суспільстві тверджень, фактів, аргументів, інших відомостей для впливу на суспільну думку на користь російської федерації, виправдання повномасштабної збройної агресії, зниження боєготовності Збройних Сил України.

ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своєї протиправної діяльності, виконуючи відведену йому ОСОБА_11 роль почав розробляти проект концепції здійснення інформаційної діяльності проти України.

З цією метою ОСОБА_7 було розроблені текстові матеріали для поширення на території України, які повинні підтримувати державу агресора, її окупаційні адміністрації, незаконні збройні формування, виправдовувати повномасштабну збройну агресію російської федерації, впливати на суспільну думку, формувати . передумови для уникнення російською федерацією відповідальності за збройну агресію проти України.

О 18 год. 51 хв., 06.04.2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою месенджера «Telegram» (ідентифікатор НОМЕР_4 ) переслав підготовлені ним повідомлення ОСОБА_11 (ідентифікатор СВАОР) для погодження та подальшого розповсюдження.
Крім того, ОСОБА_7 , діючи умисно, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на здійснення інформаційної діяльності проти України, на виконання завдання ОСОБА_11 , розробив стратегію здійснення інформаційної діяльності щодо підтримки держави агресора шляхом поширення в суспільстві тверджень, фактів, аргументів, інших відомостей для виправдання широкомасштабної збройної агресії російської федерації, зниження боєготовності Збройних Сил України.

О 22 год. 14 хв.,06.04.2022 року ОСОБА_7 за допомогою месенджера «Telegram» (ідентифікатор НОМЕР_4 ) переслав підготовлене ним текстове повідомлення ОСОБА_11 (ідентифікатор СВАОР) для погодження та використання у протиправній інформаційній діяльності, спрямованій на підтримку держави -агресора, її окупаційної адміністрації, збройних формувань, а також уникнення відповідальності російської федерації за збройну агресію проти України.
Продовжуючи виконання завдання ОСОБА_11 , ОСОБА_7 також розробив детальний план протиправної діяльності, давши йому назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, о 22 год. 15 хв., 06.04.2022 року за допомогою месенджера «Telegram» (ідентифікатор НОМЕР_4 ) відправив ОСОБА_11 (ідентифікатор СВАОР) файл PDF під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розміром 129,6 КВ, у якому містився вказаний вище план протиправної діяльності - резюме проекту «Український медіа-центр «Таврія» для погодження та фактичної реалізації.

ОСОБА_11 , отримавши від ОСОБА_7 розроблені ним документи, діючи умисно, використовуючи свій мобільний телефон REDMI(ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) у месенджері «Threema», обліковий запис з ідентифікаційною ознакою ID-Z7SUJDTH (СВАОР), 07.04.2022 року переслав зазначені повідомлення невстановленому представнику російської федерації (ідентифікаційна ознака ID 3JF WZ5N2 (bron)для погодження та початку фактичної реалізації.
О 12 год. 12 хв., 07.04.2022 року невстановлений представник російської федерації погодив надіслані ОСОБА_11 документи та повідомив, що 08.04.2022 року відбудеться його та ОСОБА_7 евакуація на тимчасово окуповану територію для продовження здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором проти України, спрямованої на підтримку держави агресора її окупаційної адміністрації, уникнення російською федерацією відповідальності за збройну агресію проти України шляхом створення, збирання, поширення інформації, в суспільстві тверджень, фактів, аргументів, інших відомостей для виправдання повномасштабної збройної агресії проти України, зниження боєздатності Збройних Сил України, за планом який був ними розроблений.
30.08.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 6 ст. 111-1 КК України.

06.09.2022 року слідчий криміналіст 2 відділу СУ ГУ СБУ в АР Крим ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.09.2022 року частково задоволено клопотання слідчого криміналіста та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06.11.2022 року включно, із визначенням розміру застави у вигляді 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн., із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 6 ст. 111-1 КК України. Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарту обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного до кримінального правопорушення, достатньо аби виправдати подальше розслідування та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами.

Зокрема причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення на даному етапі досудового розслідування підтверджується: протоколами огляду мобільного телефону ОСОБА_11 від 07.04.2022 року; висновком експерта про проведення комп`ютерно-технічної експертизи № 71/2 від 10.05.2022 року; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 05.04.2022 року, 06.04.2022 року, 14.04.2022 року; відповідями оперативного підрозділу на доручення слідчого, протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 15.07.2022 року; протоколом обшуку, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 6 ст. 111-1 КК Україниє обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи захисника стосовно необґрунтованості підозри ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження та не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на тривалий термін, а відтак, залишаючись на волі, може уникати кримінальної відповідальності або ж взагалі покинути територію України; останній може незаконно впливати на свідків у даному провадженні з метою зміни останніми своїх показань.

Крім того існує висока ймовірність того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела фінансування.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя суду першої інстанції, в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також обставину, що останній, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за вчинене, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може уникати виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану проти основ національної безпеки України та суворість можливого покарання за його вчинення, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Доводи захисника про незабезпечення підозрюваного під час вручення повідомлення про підозру захисником не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки чинний кримінально процесуальний закон не вимагає обов`язкової участі захисника під час такого вручення, відтак вказані доводи відхиляються колегією суддів.

Що стосується доводів щодо непомірного розміру застави, визначеного слідчим суддею, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки вирішенню питання про необхідність тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів провадження, сторона обвинувачення не подавала апеляційної скарги стосовно незгоди із визначенням застави та її розміром, тому відповідно до положень ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів перевіряє ухвалу виключно щодо помірності її розміру для підозрюваного.

Враховуючи межі та вимог ст. 182 КПК України, а практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано визначив ОСОБА_7 заставу у межах 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн., яка забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку її внесення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року, якою задоволено частково клопотання слідчого криміналіста 2 відділу СУ ГУ СБУ в АР Крим ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06.11.2022 року включно, із визначенням розміру застави у вигляді 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн., із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4