ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0003405 від 27.11.2021 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Подбелец, Муценського району Орловської області рф, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який не працює, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресом: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.04.2021 р. за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, не відбутий строк покарання 152 години;

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 липня 2022 року.

ЄУНСС №725/32/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/305/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 187 КК України

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого:

- ч.1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.04.2021 року, переведено відповідно до ч.1 ст. 72 КК України покарання за попереднім вироком у 19 днів позбавлення волі з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає 8 годин громадських робіт та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 (три) роки 15 (п`ятнадцять) днів позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався.

Вирішено питання речових доказів.

Доводи апеляційної скарги учасника провадження.

Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які в своїй сукупності перешкодили суду встановити істину у даному кримінальному провадженні та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Зазначає, шо ОСОБА_6 злочин не скоював, а тільки попросив, щоб індус позичив йому кошти у сумі 40 грн., проте суд взяв до уваги покази потерпілого ОСОБА_9 надані на досудовому слідстві та у суді, які були непослідовними та нелогічними.

Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового слідства неодноразово вказував, що він із потерпілим примирились та бажали підписати угоду, проте слідством цього до уваги не взято. Обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово підтверджував на досудовому слідстві, що він у потерпілого не вимагав кошти, а хотів у нього позичити.

Вважає, що суд припустився істотної неповноти розгляду, постановивши вирок, висновки якого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та виявив значну упередженість при винесенні судового рішення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

26.11.2021 року о 20.20 год. ОСОБА_6 спускаючись сходами під`їзду з 8-ого поверху житлового будинку, розташованого за адресом: АДРЕСА_3 , помітивши, що із ліфтової кабіни на 7-ому поверсі вийшла особа чоловічої статі за зовнішніми ознаками належить до індуської етнічної групи, підійшов до нього ближче та сказав, щоб він надав йому 40 грн..

В свою чергу, ця особа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Республіки Індія, повідомив ОСОБА_6 , що не має при собі

готівкових коштів, на що останній, діючи з метою подолання його волі до опору та реалізуючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном та обернення його на власну користь, вийняв із внутрішньої кишені верхнього одягу пневматичний пістолет моделі «ІЖ-671 Корнет».

Помітивши вказаний предмет в руках ОСОБА_6 та зрозумівши можливість негайного застосування до нього фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я у разі відмови виконати вимоги останнього, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 про наявність у нього банківської картки з наявними грошовими коштами на рахунку.

Після чого, ОСОБА_6 дістав з кишені банківську картку № НОМЕР_1 , емітентом якої є ПАТ «Державний ощадний банк України» та наказав ОСОБА_10 перерахувати на неї грошові кошти, при цьому продовжуючи погрозливо тримати пістолет в руках.

Виконуючи вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_9 використовуючи мобільний додаток «Приват24», встановлений на смартфон останнього, який є засобом дистанційного доступу до банківського рахунку та операцій з ними за допомогою мережі Інтернет, проти своєї волі, здійснив переказ грошових коштів в сумі 36 грн. з банківської картки № НОМЕР_2 емітованої АТ КБ «ПриватБанк» для обслуговування банківських рахунків відкритих на його ім`я, на банківську картку надану ОСОБА_6 ..

Переконавшись в успішності перерахування коштів, ОСОБА_6 заховав пістолет у внутрішню кишеню верхнього одягу та спустившись сходами під`їзду на перший поверх залишив приміщення будинку, маючи реальну можливість володіння, користування та розпорядження грошовими коштами.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину повністю визнав.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності адвоката ОСОБА_7 та його підзахисного ОСОБА_6 .

Прокурор, щодо задоволення апеляційних вимог сторони захисту заперечувала та вважала, що судом першої інстанції не порушено вимог КПК України, які б позбавили суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення.

Мотиви, з яких апеляційний суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Встановивши суть оскаржуваного вироку та апеляційні вимоги сторони захисту, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження

та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Цим вимогам закону вирок суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які в своїй сукупності перешкодили суду встановити істину у даному кримінальному провадженні та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Однак, такі твердження сторони захисту не заслуговують на увагу суду та спростовуються наступним.

Як вбачається з матеріалів судової справи, зокрема з вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю, підтвердив обставини вчинення ним злочину, які викладені в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю визнав себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та погодився з фактичними обставинами справи, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 КПК України та статтею 381 цього Кодексу.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі №521/11693/16-к, щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

При підготовці до апеляційного розгляду, колегією суддів було досліджено матеріали фіксації судового засідання Першотравневого районного суду м. Чернівці, з яких вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 чітко та простими словами було роз`яснено його права.

Зокрема, після оголошення прокурором обвинувального акту, суддя роз`яснив ОСОБА_6 суть обвинувачення, на що останній повідомив, що обвинувачення йому зрозуміле, свою винуватість визнав повністю та не оспорював кваліфікацію своїх дій, а навпаки зазначив, що хотів заволодіти чужим майном та здійснив напад.

У зв`язку з цим, було поставлено питання про розгляд кримінального провадження у передбаченому порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 погодилися із таким порядком судового розгляду, після чого судом першої інстанції було роз`яснено останньому положення ч.3 ст. 349 КПК України, в простий та доступний для розуміння ОСОБА_6 спосіб, тобто простими словами, після чого було поставлено йому питання, чи розуміє він зміст закону, нащо обвинувачений ОСОБА_6 повідомив суд, що йому все зрозуміло.

Судом першої інстанції в основу вироку покладено саме визнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який добровільно надав їх у судовому засіданні районного суду. При цьому, жодних ознак тиску під час судового засідання не встановлено, як і не встановлено, щоб обвинувачений наполягав на примиренні з потерпілим, як про це заявляє сторона захисту в своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог КПК України, процедуру передбачену ч.3 ст. 349 КПК України було дотримано повною мірою, та яку фактично, сторона захисту в своїй скарзі не оспорює.

Колегією суддів із перевірки матеріалів справи не встановлено порушень при роз`ясненні обвинуваченому ОСОБА_11 обсягу обвинувачення, кваліфікації його дій та спрощеного порядку розгляду даного кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 187 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів, з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України, не має права досліджувати докази у кримінальному провадженні, які не були предметом дослідження судом першої інстанції та не вбачає підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, як про те прохає сторона захисту.

Суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування вироку районного суду, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_7 викладені у апеляційній скарзі не заслуговують на увагу колегії суддів, а відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, який слід залишити з силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 187 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3