Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/875/22
В И Р О К
Іменем України

18 жовтня 2022 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000162, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.07.2022 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сліпорід-Іванівка Гребінківського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого АТ ДПЗКУ Гребінківський елеватор, одруженого, утриманців не має, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:
В середині 2006 року, точного, місяця часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , котрий офіційно не отримував посвідчення водія, за попередньою домовленістю з невстановленою слідством особою, вирішив підробити посвідчення водія, з метою його подальшого використання.
ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав не встановленій слідством особі свої анкетні дані та фотокартку у електронному вигляді.
В подальшому, невстановлена особа, використовуючи надані ОСОБА_4 дані, виготовила та передала останньому посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , з нанесеною власною фотографією обличчя.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.1 ст.358 КК України.
Окрім цього, в 2006 року, точного часу та дати слідством не встановлено, ОСОБА_4 , котрий офіційно не отримував посвідчення водія, шляхом надання своїх персональних даних та власної фотокартки в електронному вигляді, отримав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке вирішив використовувати, достовірно знаючи, що воно є підробленим.
24 липня 2022 року, ОСОБА_4 , перебуваючи по пров. Пирятинському, 48, м. Гребінка, Полтавської області, керуючи транспортним засобом ЗАЗ державний номерний знак « НОМЕР_2 » та маючи при собі підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на власне ім`я був зупинений за порушення ПДР працівниками ГРПП СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, та реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явив працівнику ГРПП СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ОСОБА_5 підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , з нанесеною власною фотографією обличчя.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Ухвалою суду від 18.10.2022 кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України закрите на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.4 ст.358 КК України і викладеного в обвинувальному акті від 16.09.2022 року, не заперечував щодо обставин його вчинення, а саме місця, дати, часу та способу, щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Крім того в судовому засіданні ОСОБА_4 надав наступні покази: в 2006 році, точно дати він не пам`ятає, він з дружиною вирішили придбати автомобіль, однак посвідчення водія в нього не було. За порадою друзів він звернувся до людини, яка запропонувала йому допомогти в цьому, на що він погодився та надав свою фотокартку. Через деякий час він зустрівся з людиною та отримав від нього посвідчення водія на своє ім`я. Підтвердив, що в автошколі він не вчився, іспитів в органах внутрішніх справ не складав. В липні 2022 року, керуючи автомобілем в м.Гребінка, був зупинений поліцейськими, які попросили його пред`явити посвідчення водія, на що він погодився. Взявши посвідчення поліцейський пішов до службового автомобіля, через деякий час повернувся, та повідомив його, що за серією та номером посвідчення, останнє належить зовсім іншій особі, тобто фактично є підробним, на що він не став заперечувати. Через деякий час приїхали працівники слідчих органів, які проводили слідчі дії. На запитання суду, повідомив, що він усвідомлював, що дане посвідчення є підробним і він його використовує.
Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_6 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.4 ст.358 КК України і обставини якого викладені в обвинувальному акті від 16.09.2022 року, та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченого, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.
При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.
При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винним, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.
Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, як дії, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вважає правильною. З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Так, відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, за ч.4 ст.358 КК України віднесено до кримінальних проступків.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом не встановлено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття.
Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_4 є осудним, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на його поведінку не надходило.
Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня» ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення вперше, що підтверджується даними відповідної вимоги.
За інформацією довідки виданої Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_4 на обліку не перебуває.
Також враховано наявність сім`ї та офіційного місця роботи. Крім того, обвинувачений не є депутатом чи інвалідом, перебуває на військовому обліку.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення (проступку), обставини його вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача, обвинуваченого, який просив суворо його не карати, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих дохдів громадян, що становить 850,00 грн.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи та відсутності обтяжуючих обставин, суд не знаходить.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення технічної експертизи документів на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом також не встановлено.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.50,56, 65-67, ч. 4 ст. 358 КК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення технічної експертизи документів в сумі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 46 коп.
Речові докази, після набрання вироком суду законної сили, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СПД № 1 ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, по вул. Магістральній, 16, м. Гребінка, Полтавської області посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 знищити.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_7