Справа № 204/8464/22
Провадження № 1-в/204/1285/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі подання начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України
ВСТАНОВИВ:
До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло подання начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» відносно засудженого ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

В обґрунтування заявленого начальник Дніпровської установи виконання покарань №4 в поданні зазначив, що на теперішній час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі, при цьому відбув більш ніж 2/3 строку покарання, за період відбування покарання характеризується добре, має сумлінне ставлення до праці, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має два заохочення, вину у скоєному злочині усвідомив. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, тому є підстави для застосування щодо засудженого ст. 81 КК України.
У судовому засіданні представник Дніпровської установи виконання покарань №4 підтримав подання. Зазначив, що ОСОБА_5 характеризується добре, не порушує режим, має зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.
Засуджений в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що глибоко кається, дуже шкодує, має негативне ставлення до злочину, вважає, що сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою довів своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2021, за яким його визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.289 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.06.2021 вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 змінено тільки в частині виключення з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, у стані алкогольного сп`яніння.
Зазначений вирок набрав законної сили 17.06.2021.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.09.2021 зараховано ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.01.2020 до 17.06.2021 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, початок утримання зазначеної особи під вартою 21.01.2020, кінець строку відбування покарання 25.08.2024.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Станом на 18.10.2022 засуджений ОСОБА_5 , з урахуванням перерахунку згідно до ЗУ №838-VІІІ від 26.11.2015, відбув 4 роки 1 місяць 23 дні, тобто більше 2/3 строку покарання.

Згідно з характеристикою, наданою адміністрацією Дніпровської установи виконання покарань №4, ОСОБА_5 з 21.01.2020 відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4. За період відбування покарання характеризується добре, дотримується встановлених правил внутрішнього розпорядку установи, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має 2 заохочення, стягнень не має. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, в індивідуальних бесідах тактовний, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований робітником харчоблоку. До праці відноситься сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними. Вину у скоєному злочині усвідомив.
Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною підставою для застосування ст.81 КК України щодо засудженого є доведення ним свого виправлення.

Аналізуючи питання щодо виправлення засудженого, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що засуджений вже був неодноразово судимий та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, проте він знову вчинив кримінальне правопорушення, тобто довіру до себе він не виправдав, що також дає підстави вважати, що він є схильним до скоєння кримінальних правопорушень.

Суд також звертає увагу, що хоч ОСОБА_5 формально відбув 2/3 призначеного покарання (завдяки застосуванню до нього закону про попереднє ув`язнення в редакції № 838-VІІІ від 26.11.2015), проте фактично він почав відбувати покарання 21.01.2020, що на переконання суду, враховуючи тяжкість та системність вчинених кримінальних правопорушень, не є достатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів (тобто що призначене покарання досягло мети, визначеної ст.50 КК України).
Таким чином, виконуючи рекомендації постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 №2, приділивши особливу увагу не лише поясненням засудженого, а ще й поясненням представника органу, який відає виконанням покарання, суд не знаходить підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення, не досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1