Справа № 535/1704/22
Провадження № 1-кс/535/370/22
УХВАЛА
іменем України
14 жовтня 2022 року смт Котельва

Слідчий суддя Котелевського районного суду Полтавської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області в кримінальному провадженні № 0000976 від 09.09.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Слатино Дергачівського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4
підозрюваногоОСОБА_3 .

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обґрунтовуючи його ризиками, які зазначені у пунктах 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_3 у подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування/суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, вважає, що застосування стосовно ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, які зазначені у ньому.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.
Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Органом досудового розслідування встановлено, 08 вересня 2022 року близько 17 год 00 хв ОСОБА_3 , разом зі своїм братом ОСОБА_7 , прибули за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де проводили своє дозвілля. Близько 20 год 40 хв між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, який супроводжувався взаємними образами та штовханиною. В ході конфлікту ОСОБА_7 побачив на столі, який стояв поряд, кухонний ніж, яким різав продукти харчування під час застілля, та правою рукою схопив його щоб сховати. У той момент ОСОБА_3 , побачивши в руці ОСОБА_7 ніж, вихопив його та підійшов впритул до ОСОБА_7 ставши обличчям один до одного та обійняв його обома руками за тулуб, продовжуючи при цьому тримати ніж у правій руці. В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідків і бажаючи їх настання, тримаючи правою рукою кухонний ніж, ОСОБА_3 наніс ним два удари ОСОБА_7 в область спини зліва, таким чином спричинив йому тілесні ушкодження. О 22 год 00 хв, того ж дня, коли ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень стало зле, останньому було викликано карету швидкої медичної допомоги якою його було доставлено до Національної академії медичних наук України ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева НАМН Україна», який розташований за адресою: м. Харків, в-д Балакірєва, буд. 1; де він проходив стаціонарне лікування.

Згідно висновку експерта № 12-14/288-А/22 від 28.09.2022 року в зв`язку з подією 08 вересня 2022 року у ОСОБА_7 мали місце ушкодження: колото-різане поранення грудної клітини зліва ззаду (розташоване в проекції 9-го міжреберря по заднє-пахвовій лінії), проникаюче в ліву плевральну порожнину, що ускладнилося лівостороннім гемо пневмотораксом - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (п.2.1.1 «а», 2.1.2, п. 2.1.3 «й» Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»); непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва ззаду (розташоване в проекції 6-го міжреберря латерапьніше лопаткової лінії)- відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), (п.2.3.1 «а», п. 2.3.3 Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»); непроникаюче колото-різане поранення задньої поверхні шиї - відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифіковану Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР, надалі «Конвенція».

За визначенням Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (справа K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчим суддею проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги № 46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» тощо).

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинен перевірити чи достатньо підстав для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.
При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Фактичні обставини інкримінованому ОСОБА_3 злочину, свідчать про обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється.
Слідчим суддею розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_3 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а надані докази обґрунтовують ці обставини.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного слідчий суддя покладає обов`язки, які передбачені пунктами 2, 3 цієї частини статті.
Частиною сьомою статті 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Також частиною шостою статті 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, ОСОБА_3 було повідомлено про підозру 29 вересня 2022 року.
Частиною п`ятою статті 115 КПК України визначено, що при обчисленні строків місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк.

З урахуванням викладеного, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом та обов`язків, які передбачені пунктами 2, 3 частини п`ятої статті194 КПК України, не повинні перевищувати 29 листопада 2022 року.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні.
Статтею 205 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 177-179, 181, 186, 193, 194, 196, 203, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 на строк до 29 листопада 2022 року такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або судді за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для організації виконання начальнику ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.
Відповідна посадова особа ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області повинна негайно поставити на облік ОСОБА_3 та повідомити про це слідчому ОСОБА_5 .
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_3 мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_3 негайно після її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 29 листопада 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1