Справа № 755/7865/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2022 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000987 від 02.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Корнин Попільнянського району Житомирської обл., українки, громадянки України, не заміжньої, має на утримані малолітню дитину з інвалідністю, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працює, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 в період з 07.12.2021 року по 12.04.2022 року працювала на посаді адміністратора (медичного реєстратора) у фізичної особи-підприємця (далі ФОП) ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі наказу №9/К від 06.12.2021 року про прийняття на роботу, Трудового договору №9 від 07.12.2021 року, наказу №7/К від 11.04.2022 року про звільнення.

Відповідно до п.1.1. Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 07.12.2021 року, укладеного між ФОП ОСОБА_5 (підприємство) та ОСОБА_3 (працівник), остання як працівник взяла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй підприємством матеріальних цінностей, а також за збереження матеріальних цінностей, переданих за довіреністю іншими установами, підприємствами, організаціями, громадянами з метою їх передачі на підприємство (коштів з метою внесення на розрахунковий рахунок підприємства) і відповідає за їх збереження у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.2.1. вказаного Договору працівник зобов`язується, серед іншого, вживати усі можливі заходи для запобігання втрати, знищення, нестачі та розкрадання переданих йому для зберігання або у інших цілях матеріальних цінностей та вживати заходів для попередження збитків.

Згідно посадової інструкції «Реєстратор медичний», затвердженої 07.12.2021 року, з якою ОСОБА_3 ознайомилась під підпис 08.12.2021 року, реєстратор медичний виконує службові доручення директора; зобов`язаний, серед іншого, не виносити без дозволу адміністрації ФОП ОСОБА_5 обладнання, устаткування чи інше майно, документи, інформацію на будь-яких носіях; забезпечувати збереження ввірених йому обладнання і матеріалів. Відповідно до Акту приймання-передачі основних засобів №ВЭ-000001 від 12.08.2021 року ФОП ОСОБА_5 прийняла як основний засіб мобільний телефон Motorola E6s, 4/64GB Meteor Grey (PAJE0031RS), с/н 19163, з балансовою вартістю 2997,80 грн.

Станом на 05-11 квітня 2022 року на території України діяв воєнний стан згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/22 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ.

Під час телефонної розмови 05.04.2022 року ФОП ОСОБА_5 , за згодою ОСОБА_3 , доручила їй вийти на робоче місце 11 квітня 2022 року у медичну лабораторію «CSD» по АДРЕСА_3 та почати виконувати свої трудові обов`язки після вимушеної перерви, викликаною введенням воєнного стану.

Для цього, ОСОБА_5 05.04.2022 року за допомогою оператора поштового зв`язку ТОВ «НОВА ПОШТА» відправила посилку під номером №9048 на ім`я одержувача ОСОБА_3 , у якій були мобільний телефон Motorola E6s, 4/64GB Meteor Grey (PAJE0031RS), с/н НОМЕР_2 , для здійснення службових дзвінків, а також готівкові кошти у розмірі 1000 грн. для каси. Вказані речі були надіслані ОСОБА_3 для виконання трудових обов`язків на робочому місці.

08.04.2022 року о 17:40 ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні відділення Нової Пошти №71 по бул. Праці, 5 у місті Києві, особисто отримала посилку від ОСОБА_5 з мобільним телефоном Motorola E6s, 4/64GB Meteor Grey (PAJE0031RS), с/н НОМЕР_2 , та грошовими коштами в сумі 1000 грн.

Після отримання вказаного телефону та грошової суми у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на привласнення цього майна, яке перебувало у її віданні.

Цього ж дня, 08.04.2022 року, реалізуючи вказаний умисел, діючи з корисливою метою, будучи матеріально відповідальною особою, керуючись корисливим мотивом, діючи в умовах воєнного стану, перебуваючи у квартирі по АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 з метою привласнення утримала при собі вказане майно, яке перебувало в її віданні, а саме - мобільний телефон Motorola E6s, 4/64GB Meteor Grey (PAJE0031RS), C/H НОМЕР_2 та грошові кошти в сумі 1000 грн.

11.04.2022 року ОСОБА_3 за усною вказівкою ОСОБА_5 прийшла на робоче місце в медичну лабораторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 . Перебуваючи на робочому місці за вказаною адресою, під час телефонної розмови, ОСОБА_3 з власного телефону повідомила ОСОБА_5 , що залишила вдома службовий мобільний телефон та грошові кошти в сумі 1000 грн, які перебували у її віданні, є матеріальними цінностями та перебувають на балансі ФОП ОСОБА_5 , та за які ОСОБА_3 несе повну матеріальну відповідальність. При цьому, не маючи реального наміру повернути майно, яке перебувало у її віданні, ОСОБА_3 пообіцяла повернути вказані вище матеріальні цінності протягом того ж дня.

Однак, приблизно о 12:00 цього ж дня, 11.04.2022 року, ОСОБА_3 самовільно залишила своє робоче місце, вказане привласнене майно не повернула та розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала збитків ФОП ОСОБА_5 в розмірі 3997,80 грн. Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, визнала у повному обсязі та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачена показала, що з 07.12.2021 року по 12.04.2022 року працювала на посаді адміністратора (медичного реєстратора) у ФОП ОСОБА_5 та відповідно до Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 07.12.2021 року взяла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй підприємством матеріальних цінностей і відповідала за їх збереження у встановленому законом порядку, була ознайомлена з Інструкцією «Реєстратор медичний». Під час виконання своїх трудових обов`язків, їй було передано майно ФОП ОСОБА_5 , зокрема вона користувалася мобільним телефоном Motorola E6s, який належав роботодавцю. 05.04.2022 року під час телефонної розмови ФОП ОСОБА_5 доручила їй вийти на робоче місце 11.04.2022 року у медичну лабораторію «CSD» по АДРЕСА_3 . Для цього, ОСОБА_5 05.04.2022 року за допомогою оператора поштового зв`язку ТОВ «НОВА ПОШТА» відправила посилку на її ім`я, у якій були мобільний телефон Motorola E6s, а також готівкові кошти у розмірі 1000 грн для каси, які вона отримала 08.04.2022 року. 11.04.2022 року вона прийшла на робоче місце, однак переданих їй матеріальних цінностей не взяла, а залишила вдома. Приблизно о 12:00 11.04.2022 року вона самовільно залишила своє робоче місце, вказане привласнене чуже майно не повернула та розпорядилась ним на власний розсуд. У подальшому, мобільний телефон у неї вилучили слідчі, а грошові кошти вона повернула роботодавцю. Вказала, що усвідомлювала, що привласнила собі матеріальні цінності роботодавця. Зазначила, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що її дії були умисними, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каялася, запевняла, що більше правопорушень вчиняти не буде.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченої змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

У судовому засіданні потерпіла ФОП ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачена у неї працювала з минулого року, була матеріально-відповідальною особою відповідно до Договору, з Інструкцією про посадові обов`язки вона ознайомлювала працівника, окрім інших матеріальних цінностей, мобільний телефон Motorola E6s та грошові кошти використовувалися працівниками в робочих цілях. Після введення військового стану на території України, вона разом з сім`єю виїхала в інше місто, а у квітні місяці вона вирішила відновити роботу лабораторії у АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим вона зателефонувала ОСОБА_3 і домовилася з нею про те, що остання вийде на робоче місце та для роботи отримає поштою мобільний телефон Motorola E6s та 1 000 грн (для каси). У подальшому, 11.04.2022 року обвинувачена покинула робоче місце та привласнила матеріальні цінності, а саме: мобільний телефон та вказані грошові кошти. У подальшому слідчий повернув їй мобільний телефон, а обвинувачена - грошові кошти.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченої. Вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, наданими стороною обвинувачення, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, вчинене в умовах воєнного стану, тому кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 191 КК України. Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому.
Обвинувачена у судовому засіданні висловила щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки, відшкодувала завдану шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено. Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до скоєного (вину визнала у повному обсязі, щиро каялася у вчиненому, завдану шкоду відшкодувала), особу обвинуваченої, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину з інвалідністю, раніше не судима. Також суд враховує, що потерпіла будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, цивільний позов подавати не буде, оскільки матеріальна шкода була їй повністю відшкодована обвинуваченою, що підтверджується поданою потерпілою до суду заявою від 08.09.2022 року.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з повною матеріальною відповідальністю, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, її стану здоров`я та способу життя, вчинила правопорушення вперше, має на утриманні малолітню дитину з інвалідністю, її ставлення до скоєного (вину визнала, декілька раз у судовому засіданні вибачилася перед потерпілою, щиро каялася у вчиненому, шкоду відшкодувала), думку державного обвинувача, який просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, думку потерпілої, яка будь-яких претензій до обвинуваченої не має, у своїй заяві та дебатах просила не позбавляти волі обвинувачену, а застосувати до неї іспитовий термін, думку обвинуваченої, суд дійшов висновку, що її перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченої суд не вбачає.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю, на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон сірого кольору, марки «Motorola» E6s 4/64 Gb Meteor Grey (PAJE0031RS), серійний номер: НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , який переданий під зберігальну розписку потерпілій ФОП ОСОБА_5 залишити власнику ФОП ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1