КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000036 стосовно -

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, маючого вищу освіту, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком обвигуваченого ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в діянні останнього є склад даного кримінального правопорушення.

Цивільний позов прокурора відділу управління прокуратури Київської області ОСОБА_8 в інтересах держави про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином) на суму 863294 грн. 07 коп. залишено без розгляду.

Процесуальні витрати, повязані із залученням експертів у розмірі 12648 грн. віднесено на рахунок держави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 22.05.2014 року, перебуваючи на посаді головного державного інспектора митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів, будучи службовою особою органів доходів і зборів, оскільки відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України постійно здійснював функції представника влади пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих функцій, отримав митні документи для здійснення митного оформлення товарів на підставі митних декларацій №014/044421 та №014/044423 щодо експорту товару «Феросплав у вигляді гранул середньої та дрібної фракції» ТОВ «Ліга-Опт-Трейдінг» загальною митною вартістю 128 955, 32 грн. (64 477,66 грн. по кожній МД), на адресу компанії «Еntsorgungszentrum GmbH Launchhaummer» (Німеччина).

Відповідно до посадової інструкції головного державного інспектора митного посту Східний термінал Київської митниці Міндоходів, затвердженої начальником Київської митниці Міндоходів від 01.11.2013 року та вимог Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 631, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи головним державним інспектором митного посту, зобовязаний був здійснювати перевірку правильності класифікації товарів поданих до митного оформлення, правильність визначення митної вартості товару та самостійну оцінку ризиків в частині порушення митного законодавства за митними деклараціями, оформлення яких йому було доручено.

В ході здійснення митного оформлення та перевірки митних декларацій поданих ТОВ «Ліга-Опт-Трейдінг» у ОСОБА_7 виник умисел на використання свого службового становища з метою одержання неправомірної вигоди для ТОВ «Ліга-Опт-Трейдінг», яке виразилось у неналежному контролі класифікації товару та визначення митної вартості, що призвело до невірної класифікації та визначення вартості товару, у недотриманні вимог нетарифного регулювання стосовно переміщуваних товарів, внаслідок чого ТОВ «Ліга-Опт- Трейдінг» отримувала можливість сплачувати вивізне (експортне) мито у неповному розмірі.

З метою реалізації свого злочинного умислу 22.05.2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді головного державного інспектора митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів, будучи уповноваженим на здійснення контролю правильності визначення класифікації та митної вартості товарів, дотримання заходів нетарифного регулювання, знаючи та усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно шляхом зловживання своїм службовим становищем, в супереч інтересам служби та порушуючи вимоги ст. ст. 54, 69 Митного кодексу України, не виконуючи при цьому, вимоги п. 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 631 в порушення встановленого порядку, здійснив митне оформлення товарів на підставі МД №014/044421 та №014/044423 поданих суб`єктом ЗЕД до митного оформлення.

Зокрема ОСОБА_7 було здійснено митне оформлення за вказаними МД за відсутності обов`язкової ліцензії Мінекономіки (передбачена ПКМУ № 950 від 25.12.2013 року) на експорт товарів внесених до відповідних іраф вказаних декларацій, а саме у графі 33 МД.

За даними проведеного формато-логічного контролю ОСОБА_7 як головний державний інспектор митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів, завершив митне оформлення за вказаним МД, що підтвердив своїм підписом та відтиском печатки.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , як головного державного інспектора митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів, ТОВ «Ліга-Опт-Трейдінг» отримало можливість сплатити вивізне (експортне) митно не в повному обсязі.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 10151/17/45 від 31.10.2017 року різниця митних платежів за МД № 014/044421 за № 014/044423 від 22.05.2014 року між сумою сплаченого мита та розрахованої суми становить 133 855,62 грн., а саме 66927,81 грн. по кожній митній декларації.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 23.05.2014 року діючи в аналогічний спосіб шляхом зловживання своїм службовим становищем, здійснив умисно в інтересах ТОВ «Ліга-Опт-Трейдінг» недостатню, неповну перевірку наданих до митного оформлення документів та даних, внесених до митних декларацій №014/44438, №014/44442, №014/44443 та №014/44445, а також за відсутності обов`язкової умови - ліцензії Мінекономіки на експорт вказаної групи товарів.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , як головного державного інспектора митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів, ТОВ «Ліга-Опт-Трейдінг» отримало можливість сплатити занижену суму мита.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №10151/17/45 від 31.10.2017 року різниця митних платежів за МД №014/44438, №014/44442, №014/44443 та №014/44445 від 23.05.2014 року між між сумою фактично сплаченого мита та розрахованого числового значення мита за вказаними МД становить 267 876,80 грн., а саме 66969,20 грн. по кожній митній декларації.

Крім того, 30.05.2014 року ОСОБА_7 , впевнившись, що його протиправні дії не помічені контролюючим органом, в аналогічний спосіб продовжив свої злочинні дії та умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, здійснив в інтересах ТОВ «Гарантія плюс» недостатню, неповну перевірку наданих до митного оформлення документів та даних, внесених до митних декларацій №014/44526, №014/44529, №014/44530, №014/44531 та №014/44532, а також за відсутності обов`язковою умови - ліцензії Мінекономіки на експорт вказаної групи товарів.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , як головного державного інспектора митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів, ТОВ «Гарантія плюс» отримало можливість сплатити занижену суму мита.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №10151/17/45 від 31.10.2017 року різниця митних платежів за МД №014/44526, №014/44529, №014/44530, №014/44531 та №014/44532 від 30.05.2014 року між сумою сплаченого мита та розрахованої суми становить 336 830,35 грн., а саме 67 366,07 грн. по кожній митній декларації.

Продовжуючи свої злочинні дії обвинувачений ОСОБА_7 , діючи в аналогічний спосіб, 31.05.2014 року шляхом зловживання своїм службовим становищем, здійснив умисно в інтересах ТОВ «Гарантія плюс» недостатню, неповну перевірку наданих до митного оформлення документів та даних, внесених до митних декларацій №014/44538 та №014/44539, а також за відсутності обов`язковою умови - ліцензії Мінекономіки на експорт вказаної групи товарів.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , як головного державного інспектора митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів, ТОВ «Гарантія плюс» отримало можливість сплатити занижену суму мита.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №10151/17/45 від 31.10.2017 року різниця митних платежів за МД №014/44538 та №014/44539 від 31.05.2014року між сумою сплаченого мита та розрахованої суми становить 124731,30 грн., а саме 67417,12 грн. та 57314,18 грн. відповідно по кожній митній декларації.

Отже, ОСОБА_7 перебуваючи на посаді головного державного інспектора митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів, в період з 22.05.2014 року по 31.05.2014 року, будучи уповноваженим на виконання функцій держави шляхом здійснення контролю правильності визначення класифікації та митної вартості товарів, перевірки дотримання суб`єктами ЗЕД заходів нетарифного регулювання, знаючи та усвідомлюючи протиправнісгь своїх дій, діючи умисно шляхом зловживання своїм службовим становищем, в супереч інтересам служби та порушуючи вимоги ст. ст. 54, 69 Митного кодексу України, Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на брухт легованих чорних металів, брухт кольорових металів та напівфабрикати з їх використанням», Постанови КМУ № 950 від 25.12.2013 «Про затвердження переліків товарів, експорт та імпорт яких підлягає ліцензуванню, та квот на 2014 рік» не виконуючи при цьому, вимоги п. 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 - здійснив неповну перевірку наданих до митного оформлення документів та даних, внесених до митних декларацій №014/44421, №014/44423, №014/44438, №014/44442, №014/44443, №014/44445, №014/44526, №014/44529, №014/44530, №014/44531, №014/44532, №014/44538, №014/44539 внаслідок чого ТОВ «Ліга-Опт-Трейдінг» та ТОВ «Гарантія плюс» отримували можливість сплачувати вивізне мито не в повному обсязі.Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , як головного державного інспектора митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів, ТОВ «Ліга-Опт-Трейдінг» та ТОВ «Гарантія плюс» отримали можливість сплатити занижену суму мита на загальну суму 863294,07 грн.

Відтак, внаслідок протиправних дій головного державного інспектора митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів ОСОБА_7 . держава не отримала вивізне мито на загальну суму 863 294,07 грн., що відповідно до примітки ч.4 ст.364 КК України у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відноситься до тяжких наслідків.

Органами досудового розслідування зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 364 КК України - як умисні дії, що виразились в умисному використанні свого службового становища всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди для юридичної особи, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави.

За результатами судового розгляду даного кримінального провадження суд визнав недоведеним, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення виправдувального вироку стосовно ОСОБА_7 з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 373 КПК України.

Не погоджуючись з виправдувальним вироком прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2021 року та ухвалення нового вироку, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративного-господарських функцій на строк 3 роки, зі штрафом у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, просить повторно дослідити всі наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази надані стороною обвинувачення, які, на переконання апелянта підтверджують винуватість обвинуваченого.

Такі вимоги прокурор обгрунтовує невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд дав невірну оцінку наданим стороною обвинувачення та перевіреним під час судового розгляду доказам. В ході апеляційного розгляду просить ретельно дослідити та надати належну правову оцінку письмовим доказам наявним в матеріалах кримінального провадження.

Апелянт вважає, що при ухваленні виправдувального вироку, судом першої інстанції не було дотримано вимог, передбачених ст. ст. 370, 374 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення. При цьому вказує, що аналізуючи докази, суд безпідставно вказав, що надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_7 , не дають змоги встановити наявність в діях останнього вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та визнав недопустимими доказами ксерокопії наданих стороною обвинувачення документів.

При цьому звертає увагу, що в судовому засіданні прокурором було заявлено письмове клопотання про повернення до стадії судового розгляду для зясування встановлених під час кримінального провадження обставин та перевірки їх доказами, шляхом подання клопотання про надання тимчасового доступу до оригіналів документів, які містяться в іншому кримінальному провадженні № 0000471 від 07.10.2015 року, однак суд, без належного обгрунтування відмовив у задоволенні відповідного клопотання прокурора, чим фактично допустив неповноту судового розгляду, внаслідок чого позбавив сторону обвинувачення можливості подати оригінали документів в якості доказів на підтвердження предявленого обвинувачення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки таке порушення перешкодило суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Крім того зазначає, що в порушення вимог ст. 86 КПК України, суд необгрунтовано визнав частину письмових доказів недопустимими, не надав належної оцінки наявним в матеріалах кримінального провадження доказам в їх сукупності та дійшов необгрунтованого висновку про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Також апелянт вказує на безпідставність висновків суду про те, що матеріали кримінального провадження не містить даних які б свідчили, що ОСОБА_7 , як посадова особа митниці, був зобов`язаний перевіряти ліцензійні умови декларантів при здійсненні ними господарської діяльності, в тому числі з іноземними суб`єктами, оскільки такий висновок не відповідає дійсності, так як обвинувальний акт містить перелік обов`язків, які обвинувачений умисно не виконав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000036 та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, яке ухвалюється судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.

За приписами п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.1, 2 частини 1 ст. 284 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 оку «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Проте, з вироку суду першої інстанції вбачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону та вищезазначних роз`яснень судом не дотримані.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що розгляд кримінального провадження №0000036 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого за ч.2 ст. 364 КК України було проведено судом першої інстанції з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим ухвалений судом виправдувальний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгяду в суді першої інстанції, за наступних обставин.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, суд визнав ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та виправдав у зв`язку з недоведеністю, що в діянні останнього є склад даного кримінального правопорушення, проте в його мотивувальній частині ( аркуш вироку 74 абз. 2, 3) суд допустив суперечності щодо підстав виправдання, вказавши, що надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України не дають змоги встановити наявність вини в діях останнього «поза розумним сумнівом», оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували обгрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення. При цьому, суд зазначив, що ретельнедослідження доказів, на яких грунтується обвинувачення, не доводить наявності в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, а саме об`єктивної та суб`єктивної сторони вказаного злочину.

Таким чином, викладені у вироку висновки суду містять істотні суперечності, а тому судове рішення, з огляду на положення ст.ст. 411, 409 КПК України, не відповідає фактичним обставинам та є однією з підстав для його скасування або зміни апеляційним судом.

Крім того, колегія суддів відмічає, що згідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дслідження було розпочате.

Проте суд першої інстанції, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові докази, вказав, що фактичні дані, які містяться в цих документах не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки вони не є достатніми, допустимими та достовірними для визнання винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та визнав всі дослідженні в ході судового розгляду докази недопустимими через їх неналежність .

При цьому, надаючи оцінку допустимості доказів, суд першої інстанції зазначив, що на підставі постанови прокурора від 05.02.2019 року та додатку до цієї постанови кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 було виділено з кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015 року на 266 аркушах, однак відповідного додатку з перелікомдоказів, що підлягали виділенню, така постанова не містить, а зазначена лише кількість копій аркушів таких доказів без їх ідентифікації. Крім того, посилаючись на відсутність в матеріалах провадження протоколу огляду документів від 05.02.2019 року щодо проведеного прокурором огляду кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015 року у зв`язку з виділенням матеріалів досудового розслідування у кримінальне провадження № 0000036 від 05.02.2019 року зазначив, що походження відображених у вказаній постанові прокурора документів на 266 аркушах не можливо сприймати як дійсне через відсутність в матеріалах кримінального провадження інформації про їх отримання (вилучення) органами досудового розслідування в установленому КПК порядку.

Отже, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд, на якого кримінальним процесуальним законом покладено обов`язок щодо всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, без врахування положень ст. 99 КПК України обмежився формальною вказівкою, що матеріали досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 отримані у ксерокопіях з кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015 року, тобто є копіями документів, які жодним чином не завірені та не засвідченні у відповідності до вимог КПК України, що свідчить про недопустимість таких доказів та дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 , оскільки, як зазначив суд,не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно положень ст. 410 КПК Укрїни неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у зв`язку зі зміною групи прокурорів у даному кримінальному провадженні згідно постанови заступника керівника Київської обласної прокуратури (а.с. 32 т. 3) прокурором у провадженні ОСОБА_9 після оголошеної судом перерви до 21.04.2021 року перед останнім словом обвинуваченого, а потім перерви до 21.05.2021 року було заявлене клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим кримінальне провадження в черговий раз знято з розгляду та відкладено на 10.08.2021 року (а.с. 36-42).

10.08.2021 року прокурор ОСОБА_9 подав до суду письмове клопотання, в якому просив суд повернутись на стадію судового розгляду для з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами шляхом реалізації права сторони обвинувачення звернутись до суду в порядку ст.ст. 159, 160 КПК України з клопотанням про тимчасовий доступ до оригіналів документів, які містяться у кримінальному провадженні № 0000471 від 07.10.2015 року, і дане клопотання прокурор підтримав у судовому засіданні.

Проте суд ухвалив рішення про залишення без розгляду заявленого прокурором клопотання, яке жодним чином не мотивував, а у вироку зазначив, що на досудовому розслідуванні, починаючи з жовтня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000471, та в ході судового розгляду виділеного з нього кримінального провадження № 0000036 від 05.02.2019 року сторона обвинувачення не заявляла клопотань про подання оригіналів документів, які були надані суду в якості доказів обвинувачення, а також, що вказане клопотання заявлено прокурором лише після проведення судових дебатів, в ході яких сторона захисту не повідомляла додаткових даних та фактичних обставин, які б підлягали дослідженню чи з`ясуванню, а навпаки, на стадії судового розгляду зазначала про недопустимість доказів та їх недостатність для висновку про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Крім того, суд зазначив, що в порядку ст. 290 КПК Укрїни стороні захисту були відкриті копії документів, які не були засвідчені та отримані у встановленому КПК України порядку, проте поза увагою суду залишилась та обставина, що сторона захисту письмово підтвердила факт надання їй доступу до матеріалів провадження без будь-яких зауважень.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вимоги ст. 370 КПК України про ухвалення законного та обгрунтованого вироку не було дотримано, а тому вирок суду не можна визнати таким, який відповідає вимогам закону, що відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне скасування судового рішення.

Отже, виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 404, 407, 412 КПК України, із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, вирок суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Згідно ч.2 ст. 415 КПК України при скасуванні вироку та призначенні нового розгляду у суді першої інстанції, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому при новому судовому розгляді суду необхідно усунути вказані порушення закону, зясувати усі фактичні обставини кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази надані сторонами, дати їм юридичну оцінку та прийняти законне і обгрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2021 року, у кримінальному провадженні № 0000036 стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3