Справа № 444/1446/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/873/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Червоноград Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до двох місяців, дата закінчення дії запобіжного заходу 10 листопада 2022 року включно.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до двох місяців, дата закінчення дії запобіжного заходу 10 листопада 2022 року включно.
Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України заставу в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 148860,00 грн.
Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України заставу в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 148860,00 грн.
В разі внесення застави вирішено покласти на ОСОБА_6 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора чи суду згідно з викликом, не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у справі, здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В разі внесення застави вирішено покласти на ОСОБА_7 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора чи суду згідно з викликом, не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у справі, здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу Жовківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2022 року скасувати та застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що покликання прокурора на існування визначених ст. 177 КПК України ризиків є безпідставним, оскільки потерпіла вже допитана, а свідок відмовляється надавати будь-які показання. Зазначає, що має постійне місце проживання, має дружину та малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно. Переховуватись від суду наміру не має, тим більше, з огляду на воєнний стан, його виїзд закордон неможливий. Вказує, що хворіє на ряд захворювань та потребує належного лікування, яке неможливо отримати у СІЗО. Вважає, що визначена застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є завищеною та просить зменшити таку до 20 прожиткових мінімумів.
З апеляційною скаргою також звернувся обвинувачений ОСОБА_7 , який просить ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року скасувати та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що заявлені прокурором ризики є недопустимими, а доказів того, що це він вчинив інкримінований злочин, немає. Свідок вкотре не приходить на судове засідання, тобто сторона обвинувачення не може довести обставин, викладених в обвинувальному акті. Звертає увагу на недопустимість доказів, наданих прокурором. Покликається на те, що його затримання та затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України було проведене з порушенням, не були проведені усі процесуальні дії згідно з законом.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 просив провести апеляційний розгляд з його участю, в режимі відеоконференції з СІЗО.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та вирішено здійснити дистанційне судове провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року у режимі відеоконференції з Державною установою «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Втім, 18 жовтня 2022 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшов лист начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджені вироком Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, згідно зі ст. 75 КК України звільнені від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, звільнені з-під варти з зали суду. Відтак провести судове засідання у режимі відеоконференції неможливо, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнені з ЛУВП №19.
Представник прокуратури, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилися, що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КК України, не перешкоджає проведенню розгляду.

Перевіривши матеріали апеляційних скарг та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Жовківського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2022 року за №0000237.

У межах даного кримінального провадження ухвалами слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 11 червня 2022 року до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 148 860 гривень, строк дії якого в подальшому було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду, оскільки їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання вказаних осіб під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано. Також обвинуваченим ОСОБА_6 не представлено доказів, що його стан здоров`я не дозволяє йому утримуватись в слідчому ізоляторі.

Доводи апеляційних скарг про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів місцевого суду враховувала не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинувачених під вартою.
Покликання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що стороною обвинувачення не наведено беззаперечних доказів його протиправної поведінки, а наявні у справі докази є недопустимими, не береться до уваги колегією суддів, оскільки питання щодо доведеності вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень, яка ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах, вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі, а не на стадії її розгляду, зокрема і під час вирішення питання про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він має міцні соціальні зв`язки, сім`ю та позитивну характеристику за місцем проживання, само по собі не може слугувати підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені обвинуваченими у поданих до суду апеляційних скаргах, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Визначаючи альтернативний запобіжний захід у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якому вони обвинувачуються. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинувачених, застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 148 860 гривень є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Відтак, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з визначенням розміру застави, - залишити без змін, апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4