Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа 511/1032/22
Номер провадження: 1-кп/511/140/22
15 липня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000201 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.05.2022 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайськ, Жовтневого району, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, з неповною середньої освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 проживає поблизу державного кордону України з Молдовою (Придністровська Молдавська республіка) та достеменно знає про порядок та умови перетину кордону, розташування пунктів пропуску громадян через державний кордон, місця перетину кордону тощо.
У зв`язку з військову агресією Збройних Сил Російської Федерації, на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено воєнний стан. Відповідно до постанови КМУ «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 та 03.03.2022 №194 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», з метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.
Так, у невстановлений час, до ОСОБА_4 звернулися його знайомі - громадяни України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням про допомогу у перетині державного кордону України з Молдовою (ПМР) поза межами пунктів пропуску, на що ОСОБА_4 надав свою згоду.
Обвинувачений ОСОБА_4 17.05.2022 року з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України засобами телефонного зв`язку домовився з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 , мешканцем Республіки Молдова (ПМР), матеріали щодо якого виділено в окреме кримінальне провадження, про надання йому допомоги у перетині державного кордону України та переправлені громадян України поза пунктами пропуску, при цьому розподілили між собою ролі, а саме особа на ім`я ОСОБА_9 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження по мобільному зв`язку буде керувати його діями, а він безпосередньо буде переправляти цих осіб.
Надалі, ОСОБА_4 , отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи на ім`я ОСОБА_9 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, вказівки прибути до с. Новокрасне Роздільнянського району, Одеської області, після чого, у пішому порядку, через лісосмугу, перейти державний кордон України поза межами пунктів пропуску.
Як було домовлено, виконуючи вказівки особи на ім`я ОСОБА_9 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, 19.05.2022 приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_4 діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на переправлення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 через державний кордон України на територію Республіки Молдова (ПМР), поза межами існуючих пунктів пропуску для офіційного перетину державного кордону України, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення встановленого законами України «Про державний кордон» від 04.11.1991 та «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, разом з вищезазначеними особами на невстановленому автомобілі приїхав до с.Новокрасне Роздільнянського району Одеської області до церкви та в подальшому пішим порядком повів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 через лісові насадження в бік державного кордону України з Республікою Молдова (ПМР).
В той же день, 19.05.2022 приблизно о 14 годині 49 хвилин, знаходячись на лінії державного кордону України з Республікою Молдова (ПМР), а саме в напрямку Стара Андріяшивка (Республіка Молдова) - Новокрасне (Одеська область, Роздільнянський район), в районі пп/зн 0512 на вихід з України, він та ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 були затримані співробітниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст.332 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що до нього звернулися його знайомі - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , з проханням про допомогу у перетині державного кордону України з Молдовою (ПМР), оскільки бажали відвідати свої родини. Він погодився, оскільки проживає поруч з кордоном і на той час хотів спробувати допомогти своїм знайомим перйти на ту сторону, поза межами встановленого пункту пропуску. Зателефонувавши ОСОБА_10 , якій мешкає в Молдові (ПМР), він домовився що той надасть йому допомогу у перетині державного кордону України, а саме буде надавати вказівки йому, а він безпосередньо буде переправляти свої знайомих. Вони про все домовились і 19.05.2022 приблизно о 13:00 годині вони пішли через лісові насадження в бік державного кордону України з Республікою Молдова (ПМР)., але через короткий проміжок часу, коли рухались в напрямку Стара Андріяшивка (Республіка Молдова) - Новокрасне (Одеська область, Роздільнянський район), були затримані співробітниками відділу прикордонної служби.
Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вони не оспорюють.
Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.
Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 332 КК України, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, які вчинені щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.42), і є особою раніше не судимою (а.к.п.43), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. ( а.к.п.44,45)
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню йомовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний час можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. (а.к.п.35-39).
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.
Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.
Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.
При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
Санкцією ч. 2 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Системний аналіз ст. 55 КК України свідчить про те, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має на меті недопущення вчинення даною особою в подальшому злочинів з використанням певної посади чи в результаті зайняття певною діяльністю.
Крім того, відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із зайняттям ним певною діяльністю.
Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.
Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинувачених покласти на них обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.05.2022 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти купюра номіналом 100$ США HL 75945292 D, дві купюри номіналом 50 EURO; три купюри номіналом 20 EURO, три купюри номіналом 10 EURO, дві купюри номіналом 5 EURO, які поміщено до поліетиленового сейф-пакету SUD 2008241; мобільний телефон марки «Samsung», який поміщено до поліетиленового сейф-пакету SUD 3055612, - з метою їх збереження в якості речових доказів. (а.к.п.52-53).
У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.100, ст.174, ст.349, ст. 368, ст. 369- ст.371,ст..373, ст. 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох ) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.05.2022 року на тимчасове вилучене майно, а саме: грошові кошти купюра номіналом 100$ США HL 75945292 D, дві купюри номіналом 50 EURO; три купюри номіналом 20 EURO, три купюри номіналом 10 EURO, дві купюри номіналом 5 EURO, які поміщено до поліетиленового сейф-пакету SUD 2008241; мобільний телефон марки «Samsung».
Речові докази, грошові кошти купюра номіналом 100$ США HL 75945292 D, дві купюри номіналом 50 EURO; три купюри номіналом 20 EURO, три купюри номіналом 10 EURO, дві купюри номіналом 5 EURO та мобільний телефон марки «Samsung», які зберігаються у камери зберігання Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, після набрання вироком законної сили, повернути засудженному ОСОБА_4 (а.к.п.50-51);

Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1