Дата документу 10.10.2022
Справа № 334/3829/22
Провадження № 1-кп/334/610/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2022 року місто Запоріжжя
Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжі кримінальне провадження №0001176 від 18.07.2022, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Брянка, Луганської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, який на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 в силу статті 89 КК України раніше не судимий:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
18 липня 2022 року приблизно о 12 годині 00 хвилин Потрашов ОСОБА_5 , знаходячись на першому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав електровелосипед «Optimabikes» в рамі білого кольору вартістю 4 250, 00 грн, що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 4 250,00 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Обвинувачений зазначив, що 18 липня 2022 року приблизно о 12 годині 00 хвилин перебував у гостях у своєї знайомої в третьому під`їзді будинку АДРЕСА_3 . Вийшовши в під`їзд, на першому поверсі він побачив чужий електровелосипед, який вирішив взяти покататись. Він взяв велосипед та пішов з ним, після чого приніс його додому та сховав на балконі. Велосипед вилучили співробітники поліції, які прийшли з обшуком за місцем його мешкання. В скоєному кається, просить суворо не карати, висновки щодо недопустимості подібних дій для себе зробив.
Потерпілий в судове засідання не з`явився. Надав заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд кримінального провадження без його участі. На наданих показаннях під час досудового слідства наполягає, покарання просить призначити на розсуд суду.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
Також судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст всіх обставин справи, чи не має сумнівів у добровільності його позиції.
Суд враховує визнання вини обвинуваченим. Також вважає правдивими показання ОСОБА_4 та не ставить під сумнів вчинення ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, оскільки останнім було визнано усі обставини, викладені у обвинувальному акті.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у скоєнні злочину, суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Відповідно до вимоги СІП ДВП ГУНП у Запорізькій області від 19.07.2022 встановлено, що ОСОБА_4 , в силу статті 89 КК України є раніше не судимим.
Згідно довідки КНП «ОКЗ НПД» ЗОР на запит від 19.07.2022 №4004/40-2022 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під спостереженням лікаря-нарколога не перебуває; на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою не звертався.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При призначенні покарання суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, а також дані про особу ОСОБА_4 , який визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся, разом з тим відсутні обставини, що обтяжують покарання. Крім того, враховано, що обвинувачений в силу статті 89 КК України є раніше не судимим, в скоєному розкаявся, шкода відшкодована потерпілому шляхом повернення викраденого майна, відтак суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Початок іспитового строку слід обчислювати з 10.10.2022, тобто з моменту проголошення вироку.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 59, 65 - 67, 77, 311 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку обчислювати з 10.10.2022.
Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 20.07.2022 на електровелосипед «Optimabikes» в рамі білого кольору
Речові докази у кримінальному провадженні № 0001176, а саме:
- електровелосипед «Optimabikes» в рамі білого кольору, який переданий потерпілому ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 за належністю;
- сліди папілярних узорів рук, разом з первинними упаковками, запаковані в спеціальний пакет №2732070; дві дактилоскопічні карти, заповнені на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , упаковані в спеціальний пакет 2732069; змиви на марлеві тампони з рами велосипеду та з руля, які поміщені до паперового конверту та опечатані; які передані на зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1