ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/47/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

з участю підозрюваного ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000483 від 12.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, задоволено частково.

Застосовано щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 7 (семи) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 17367 (сімнадцять тисяч триста шістдесят сім) гривень.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановлено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків до 26.02.2022 року.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невнесення ним або заставодавцем застави, до нього може бути застосований інший більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави, зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й буде використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_7 , в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000483 від 12.04.2021 року, звернувся із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

23.06.2021 року у цьому кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру та в порядку ст. 111, 112, 135, 278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

20.12.2021 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_7 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

28.01.2022 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 190 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором не доведено неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. У зв`язку із чим обрав запобіжний захід у виді застави, оскільки саме цей запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційних скаргах:

- підозрюваний просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.

Зазначає, що повідомлена підозра є необґрунтованою, оскільки він не вчиняв вказаного злочину, а судом не враховано, що він не працює і потребує постійного лікування.

- захисник підозрюваного просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вказані вимоги мотивує тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 не вручено належним чином, за відсутності захисника.

Стверджує, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування, оскільки у суді на розгляді перебуває клопотання про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру і останній з`являється на усі засідання.

Вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_7 проходить лікування у лікаря-психіатра, є безробітним і не отримує доходів, а його законний представник також не має можливості внести за нього заставу.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційні скарги та просять постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років, що в силу вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотання, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та іншим чином перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 та його захисник оскаржує вид застосованого слідчим суддею запобіжного заходу і просить його змінити на менш суворий у вигляді особистого зобов`язання та стверджує, що такий зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Обґрунтовуючи своє рішення про обрання запобіжного заходу у виді застави слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного, вік та сімейний стан, місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Так, згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Проте всупереч вимогам вказаної статті слідчим суддею не було належним чином враховано матеріальний стан підозрюваного, оскільки з долучених до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 є безробітним і не отримує доходів, проходить лікування у лікаря-психіатра, а його законний представник також не має можливості внести за нього заставу.

Тому перевіряючи доведеність ризиків передбачених ст. 177 КК України, колегія суддів вважає, що доводи наведені в апеляційній скарзі дають підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи зокрема, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Так рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

23 червня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, досудовим розслідуванням встановлено, що 16 березня 2021 рогку о 22:12 год., у ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні магазину Сім-23 №4104 по вул.С. Бандери, 4 у м.Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , 16.03.2021 року о 22:12 год., перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання наслідків, знаючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу, відкрито викрав з торгового прилавку енергетичний напій торгової марки Red Bull, об`ємом 0,473 л у жестяній банці в кількості 1 пляшка, вартістю 48 грн.23 коп..

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Водночас, враховуючи доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи аргументи на її підтвердження, колегія суддів вважає, що доводи сторони обвинувачення про існування ризику можливого незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та наміри підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення не підтверджуються будь-якими доказами.

Наведені доводи спростовують твердження сторони обвинувачення про наявність ризиків, які передбачені п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд, також, зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема такий як особисте зобов`язання не здатний забезпечити в належному обсязі виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

При цьому колегія суддів вважає, що слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та визначаючи її у вигляді застави, прийшов до передчасного висновку та не врахував обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких скаржник просить скасувати ухвалу слідчого судді, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції підлягає скасуванню та постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000483 від 12.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків до 12 травня 2022 року.

Контроль за виконанням ухвали Тернопільського апеляційного суду покласти на слідчого у даному кримінальному проваджені.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді