Справа № 161/8146/22 Провадження №11-сс/802/214/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 днів.

Своє клопотання мотивує тим, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 26.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

23 червня 2022 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 24 червня 2022 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з конфіскацією майна, що може свідчити, про те що, при обранні більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення такого покарання, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та зважаючи на обставини, які свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, то слідчий просить застосувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2022 року в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - відмовлено.

Водночас, підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто по 28.08.2022 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; цілодобово не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання, при наявності, до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Дану ухвалу передано для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що хоча прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, однак не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам. А тому, слідчий суддя врахувавши те, що підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також інші обставини провадження, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати та постановити нове, яким обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначає, що слідчий суддя належним чином не врахував тих обставин, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, який є корупційним тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років з конфіскацією майна, що на його думку, свідчить про високий ризик переховування від органу досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваному відомі адреси проживання та інші контакти осіб, які володіють інформацією щодо злочину, а тому існує ризик того, що він незаконно впливатиме на них шляхом проведення зустрічей з ними, умовлянь чи погроз, чим спонукатиме до зміни показів. А тому, для запобігання таким ризикам, до підозрюваного доцільно застосувати саме такий запобіжний захід як тримання під вартою. Крім того, інші запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням прав підозрюваного на вільне пересування та безперервного безпосереднього контролю з боку службових осіб за його поведінкою, не здатні в повній мірі запобігти настанню вищевказаних ризиків. Зокрема, домашній арешт не гарантує того, що підозрюваний може покинути приміщення за місцем проживання. Зазначає про те, що слідчий суддя на вищевказані обставини, належної уваги не звернув.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, підозрюваного та його захисника, які її заперечили та просили залишити без задоволення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ст.183 КПК України що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За положеннями ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

З матеріалів провадження встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 26.05.2022 року за №0000079, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , якого 23.06.2022 року затримано в порядку ст.208 КПК України, а 24.06.2022 року йому оголошено про підозру у вчиненні цього злочину. Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами.
Апеляційний суд вивчивши матеріали клопотання погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не забезпечить запобіганню доведеним в ході розгляду провадження ризикам, передбаченим у п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуванню від органів досудового розслідування і суду, та незаконному впливі на інших учасників в даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею враховано те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаним ризикам, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт і, з цим повністю погоджується апеляційний суд.

Твердження сторони обвинувачення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, належним чином не мотивовані. Клопотання не містить належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Таким чином, доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі на думку колегії суддів є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як прокурором не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

А тому, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема цілодобового домашнього арешту, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2022 року про відмову в обранні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді