Справа № 204/2666/22
Провадження № 1-в/204/621/22
У Х В А Л А
21 червня 2022 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника установи ОСОБА_5 ,
особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядомвідносно ОСОБА_7 , 1989 року народження,-
Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві представника Дніпровської філії «СЗНПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ України», до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №438 від 29.04.2022 року, ставиться питання про те, що ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом, клінічна картина захворювання характеризується галюцинаторно-параноїдною симптоматикою у вигляді слухових та зорових оманів сприйняття з катотонічними включеннями (застигає в одноманітній позі, не реагує на звернення) та стеріотними рухами. Відмічаються емоційно вольові розлади з емоційною нестійкістю, тривогою, напруженням, підозрілістю та грубі порушення мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, зісковзування. Дисимулює хворобливі переживання викладені в медичній документації та ті, які відмічались під час знаходження в закладі шляхом заперечення. Викладене, а також грубе порушення критики до свого психічного стану скоєного свідчить про особливу небезпеку пацієнта для оточуючих. Таким чином, ОСОБА_6 , за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
В судовому засіданні представник закладу підтримав вказану заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №438 від 29.04.2022 року, пояснив суду, що психічний стан пацієнта ОСОБА_6 продовжує залишатися нестійким. Відмічаються емоційно вольові розлади з емоційною нестійкістю, тривогою, напруженням, підозрілістю та грубі порушення мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, зісковзування. Дисимулює хворобливі переживання викладені в медичній документації та ті, які відмічались під час знаходження в закладі шляхом заперечення,також існує грубе порушення критики до свого психічного стану скоєного, а тому пацієнт зумовлює суспільно небезпеку для оточуючих, відповідно до чого, підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядомвідносно пацієнта на теперішній час відсутні.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви лікаря, просив змінити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Пацієнт ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку захисника.
В судовому засіданні прокурор підтримав заяву представника установи, просив задовольнити, продовживши відносно ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
В частині 1 статті 95 КК України зазначено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Відповідно до п.п. 18,19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 статтею 95 КК України, зокрема, введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону N 1489-ІІІ зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
Наказом МОЗ України №397 від 08.10.2001 затверджено порядок застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричних закладах до осіб, які хворі на психічні розлади і вчинили суспільно небезпечні діяння, в п.8 зазначено, що госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворих, які вчинили суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також які за своїм психічним станом і характером учиненого суспільно-небезпечного діяння становлять особливу небезпеку для суспільства і потребують тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду. До таких хворих відносяться особи з активним типом суспільної небезпечності. У п.5 зазначено, що активний тип суспільної небезпечності спостерігається в осіб з такими психічними розладами: зокрема, як маячні ідеї певного змісту, скеровані проти конкретних осіб, які проявляються як на вербальному, так і дійовому рівні.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, в обгрунтвання продовження лікування пацієнта ОСОБА_6 , у висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №438 від 29 квітня 2022 року, зазначено, що ОСОБА_6 страждає на шизофренію, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Клінічна картина захворювання характеризується галюцинаторно-параноїдною симптоматикою у вигляді слухових та зорових оманів сприйняття з катотонічними включеннями (застигає в одноманітній позі, не реагує на звернення) та стеріотними рухами. Відмічаються емоційно вольові розлади з емоційною нестійкістю, тривогою, напруженням, підозрілістю та грубі порушення мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, зісковзування. Дисимулює хворобливі переживання викладені в медичній документації та ті, які відмічались під час знаходження в закладі шляхом заперечення. Викладене, а також грубе порушення критики до свого психічного стану скоєного свідчить про особливу небезпеку пацієнта для оточуючих. Таким чином, ОСОБА_6 , за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Зазначений висновок підтримав в судовому засіданні представник закладу-лікар-психіатр ОСОБА_5 .
Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів та поясненням лікаря- психіатра в судовому засіданні, які є послідовними, незмінними та узгоджуються між собою, у суду немає.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заява представника установи є законною, обгрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду. На підставі викладеного, клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. 95 КК України, ст. 369-372, 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_7 , 1989 року народження, в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.
Суддя ОСОБА_1