КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в режимі відеоконференцзв`язку із Державною установою «Білоцерківська виправна колонія (№35)» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування до покарання призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі, строку попереднього увязнення у кримінальному провадженні № 0012270 у якому він був засуджений вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2020 року за ч. ст.153, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання на 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2022 року як незаконну та ухвалити нову ухвалу, якою привести вирок Оболонського районного суду у м. Києві від 15.10.2020 року у відповідність до діючого законодавства та за правилами, передбаченими п. 4 ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів з урахуванням раніше постановленого вироку Вишгородським районним судом Київської області від 11.09.2020 року, шляхом часткового складання покарання за обома вироками, зарахувавши повністю відбуте ним покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2020 року за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт, посилаючись на п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання зазначає, що при розгляді його клопотання суд першої інстанції порушив вимоги ст. 409, п.1 ч.1 ст. 413 КПК України КПК, що полягає у неповноті судового розгляду та незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню, а саме не застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисників на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого; перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2020 року був засуджений за ч. ст.153, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, а також вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.

11.01.2022 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про приведення вироку Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року у відповідність до вимог діючого законодавства та визначити йому за сукупністю злочинів, за вчинення яких він був засуджений двома вироками, а саме вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року та вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2020 року, за кожним з яких призначено покарання по 8 років 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а також на підставі ч. 5 ст. 72 КК України просив зарахувати у строк покарання призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року, строк його попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні №0012270, у якому він був засуджений вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2020 року з розрахунку один день попереднього увязнення у період з 25.01.2017 року по 24.05.2021 року за два дні позбавлення волі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 суд зазначив, що за час відбування ОСОБА_8 покарання, питання про застосування покарання за наявності двох вироків не вирішувалось, покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2020 року останній відбув повністю, а тому відсутні законні підстави для зарахування до покарання призначеного за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року попереднього увязнення в іншому кримінальному провадженні №0012270 у якому він був засуджений вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2020 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.

Частиною 1 п. 11 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному провадженні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд не перевірив викладених у клопотанні засудженого ОСОБА_8 обставин, не вирішив згідно змісту його клопотання питання про приведення двох вироків у відповідність до вимог ч.4 ст. 70 КК України, а тільки зазначив про відсутність підстав для зарахування засудженому ОСОБА_8 до призначеного покарання вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року, строку його попереднього ув`язнення в іншому кримінальному провадженні, хоча це питання суд мав вирішити після приведення двох вироків у відповідність до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, а потім, згідно положень ст. 72 КК України, вирішувати питання про зарахування строку попереднього ув`язнення.

Проте цих вимог кримінального та кримінального процесуального законів України суд першої інстанції не виконав, що призвело до ухвалення незаконного, необгрунтованого і невмотивованого судового рішення та є підставою для його скасування, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, згідно положень ст. ст. 412, 415 КК України.

При новому розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 суду слід врахувати наведене, згідно положень ст. 537, 539 КПК України привести вищенаведені вироки у відповідність до вимог ч. 4 ст. 70, 72 КК України та ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2022 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні його клопотання скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3