Справа № 548/2585/19
Провадження №1-в/548/3/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2022 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Лубенського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.05.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України,уродженцю та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх або непрацездатних осіб не має, інвалідності не має,

ВСТАНОВИВ:
Начальник Лубенського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.05.2020 року, відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання посилається на те, що вирок щодо ОСОБА_5 , надійшов на виконання до Хорольського районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області 25.06.2020 р. з Хорольського районного суду Полтавської області, того ж дня засудженого було поставлено на облік.

Направлено повідомлення про прийняття вироку на виконання до Хорольського районного суду Полтавської області, начальнику Хорольського ВП ГУНП, для встановлення контролю за місцем проживання засудженого з боку дільничного інспектора поліції, Хорольському райвійськкомату, за місцем реєстрації засудженого, Хорольської міської ради, вимогу про судимість та сповіщення на засудженого до УІАЗ при ГУНП в Полтавській області, а також виклик засудженому на 02.07.2020 року.

Засуджений ОСОБА_4 за викликом для постановки на облік з`явився. вчасно.

Його було ознайомлено з вироком, порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, попереджено про наслідки за ухилення від відбування покарання та за невиконання обов`язків, покладених на нього судом, про що останнім було дано підписку, відібрано пояснення, а також винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію до сектору у перший, другий, третій та четвертий вівторок кожного місяця, з якою засудженого було ознайомлено під підпис.

04.08.2020 року засуджений ОСОБА_4 не з"явився для реєстрації до Хорольського районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області, про причини неявки не повідомив.

21.10.2020 року до Хорольської РС філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області надійшла інформація з Хорольського ВП ГУНП , що засуджений ОСОБА_4 систематично притягувався до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали подання, суд доходить до наступного.

Судом встановлено, що вирок щодо ОСОБА_5 , надійшов на виконання до Хорольського районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області 25.06.2020 р. з Хорольського районного суду Полтавської області, того ж дня засудженого було поставлено на облік.

Направлено повідомлення про прийняття вироку на виконання до Хорольського районного суду Полтавської області, начальнику Хорольського ВП ГУНП, для встановлення контролю за місцем проживання засудженого з боку дільничного інспектора поліції, Хорольському райвійськкомату, за місцем реєстрації засудженого, Хорольської міської ради, вимогу про судимість та сповіщення на засудженого до УІАЗ при ГУНП в Полтавській області, а також виклик засудженому на 02.07.2020 року.

Засуджений ОСОБА_4 за викликом для постановки на облік з`явився. вчасно.

Його було ознайомлено з вироком, порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, попереджено про наслідки за ухилення від відбування покарання та за невиконання обов`язків, покладених на нього судом, про що останнім було дано підписку, відібрано пояснення, а також винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію до сектору у перший, другий, третій та четвертий вівторок кожного місяця, з якою засудженого було ознайомлено під підпис.

04.08.2020 року засуджений ОСОБА_4 не з"явився для реєстрації до Хорольського районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області, про причини неявки не повідомив.

21.10.2020 року до Хорольської РС філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області надійшла інформація з Хорольського ВП ГУНП , що засуджений ОСОБА_4 систематично притягувався до адміністративної відповідальності.

Крім того, засуджений в період іспитового строку скоїв новий злочин, передбачений ч. 3 ст.185, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, відомості про які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301 і за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 20.11.2020 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вищевказаного злочину та призначено покарання : по ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;- по ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;- по ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;- по ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.05.2020 року року і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 3 (три) місяці.

Відповідно до ч. 3ст. 78 КК Україниу разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях71,72цьогоКодексу.

Під час розгляду кримінального провадження внесено в ЄРДР за №0000301, судом було враховано те, що ОСОБА_4 скоїв нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що і послугувало призначити покарання із застосуванням ст. 71 КК України.

Таким чином, відсутні підстави для направлення засудженого для відбування покарання призначеного вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.05.2020 року.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п.п.29-30).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 8 КПК України розкрито одну із засад кримінального провадження - верховенства права, яка гласить, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що важливим у розумінні принципу верховенства права є також забезпечення рівноваги між інтересами суспільними та окремої особи, що є концептуальним критерієм поняття демократичного суспільства.

Однією із умов розуміння рівноваги інтересів є застосування принципу еволютивного тлумачення, за допомогою якого забезпечується практичний і ефективний характер прав особи, та умови верховенства права. Конвенція - це живий інструмент, який необхідно тлумачити у світлі умов сьогодення, а межі свободи міркування можуть бути різними залежно від обставин.

Принцип верховенства права вимагає від держав не лише поважати й застосовувати в передбачуваний та узгоджуваний спосіб запроваджені ними закони, а ще й забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя, довіри громадян до держави та створюваного нею закону .

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України»18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Наведене дає підстави припустити, що засуджений ОСОБА_4 під час іспитового строку вчинив новий злочин.

Станом на день розгляду подання про скасування звільнення відносно ОСОБА_4 , вказане кримінальне провадження розглянуто та ухвалено вирок.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (ч.1 с. 17 КПК України).

Відповідно п.9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 КПК України, має вирішувати зокрема питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений.

Відповідно до вимог ч.3 ст.75 КК України, умовою ухвалення рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є те, що він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Відповідно ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Із роз`яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не винесення обвинувального вироку, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України, про звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.537,539КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні подання начальника Лубенського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.05.2020 року ОСОБА_4 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 7 діб з дня її проголошення, або з дня отримання копії ухвали, в разі якщо особа, яка подає апеляційну скаргу, не була присутня під час проголошення ухвали суду.

Головуючий: ОСОБА_1