Справа № 629/5614/21
провадження № 1-кп/632/38/22

У Х В А Л А

09 березня 2022 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває вказане вище кримінальне провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

07 березня 2022 року прокурор подав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів: у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , без визначення розміру застави, а також запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з продовженням щодо нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотань про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією майна.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією майна.

Також прокурор вказав, що підставою для продовження зазначених запобіжних заходів відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 щодо кожного з обвинувачених, з урахуванням їх особистих даних, є наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого і свідків, які на даний час ще не допитані судом, та вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на обставини та характер вчинених кримінально-протиправних дій, у яких вони обвинувачуються.

На думку прокурора, продовження щодо обвинувачених обраних запобіжних заходів забезпечить їх належну процесуальну поведінку.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у них підстав та просив їх задовольнити, оскільки вважає мету і підстави продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту законними і обґрунтованими.

Представник потерпілого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_14 надав до суду клопотання, у якому підтримав клопотання прокурора і просив провести їх судовий розгляд без його участі та участі потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_9 у поданих до суду клопотаннях проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки має батьків пенсіонерів, бажає захищати своїх рідних та свою країну, у 2011 році закінчив факультет підготовки офіцерів запасу та має військове звання молодшого лейтенанта. Зобов`язується неухильно виконувати покладені на нього обов`язки.

Захисник ОСОБА_4 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних засобів зв`язку, підтримав позицію обвинуваченого та додав, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованим,а заявлені ризики не доведені.

ОСОБА_9 раніше не судимий, жодного впливу на потерпілого та свідків не здійснював, проживає в іншому, ніж ОСОБА_13 , населеному пункті, який знаходиться на значній відстані.

Крім того, ОСОБА_9 має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки батьків похилого віку та намір проходити військову службу за мобілізацією, оскільки є військовозобов`язаним.

Обвинувачений ОСОБА_11 надав до суду заяву, у якій просив провести судовий розгляд клопотання прокурора без його участі і участі його захисника та змінити йому запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_12 надав до суду заяву, у якій просив провести судовий розгляд клопотання прокурора без його участі та участі його захисника.

Захисник ОСОБА_15 у поданому до суду клопотанні просив розглянути клопотання прокурора без його участі та без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки вони не можуть зв`язатися із судом та прибути у судове засідання у зв`язку із активними воєнними діями у місті Харкові.

При цьому проти задоволення клопотання прокурора заперечував та просив змінити щодо ОСОБА_8 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, та документи, надані під час розгляду зазначених клопотань, суд доходить наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) та практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Пункт 1 ст. 5 цієї ж Конвенції визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Так, 14 квітня 2021 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були затримані на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

16 і 17 квітня 2021 року під час досудового розслідування, щодо цих осіб, кожного окремо, був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, 13 вересня 2021 року щодо ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , які підозрювалися у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, також був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо кожного окремо.

Підставою для прийняття таких рішень слідчим суддею стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а ОСОБА_12 і ОСОБА_11 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яка підтверджувалася зібраними у кримінальному провадженні доказами, метою - запобігання ризикам, для ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , передбаченим пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду; знищенню, схованню або спотворенню будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконному впливу на потерпілих та свідків; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчиненню іншого кримінального правопорушення, продовженню кримінального правопорушення, у якому підозрюються зазначені особи; для ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , передбаченим пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілого та свідків; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчиненню іншого кримінального правопорушення, продовженню кримінального правопорушення, у якому підозрюється зазначені особи.

У подальшому щодо ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло: спочатку - цілодобово, а потім - у певний період доби, що пов`язано із тим, що він потребує систематичного відвідування закладів охорони здоров`я.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , кожного окремо, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2021 року, включно.

Відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний час доби із покладанням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України до 11 грудня 2021 року.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , кожного окремо, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений і строк дії якого спливає 27 березня 2022 року.

Цим же судовим рішенням щодо обвинуваченого ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який був продовжений і строк дії якого закінчується також 27 березня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принципи поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Крім того, суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, і самостійною підставою для тримання особи під вартою чинним законодавством України не визначається, а повинна враховуватися з іншими обставинами, які вказані в ст. ст. 177, 183 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 суд зазначає, що він дійсно обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією майна; а ОСОБА_11 і ОСОБА_12 тяжкого злочину, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 суд доходить висновку, що він також обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

При цьому з клопотання прокурора вбачається, що ризик переховування наведених осіб від суду ґрунтується тільки на тяжкості покарання, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими у вчинені інкримінованих злочинів, без урахування даних про особи обвинувачених та обставин їх життя.

Ризик незаконного впливу ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на потерпілих та свідків обґрунтовується тим, що потерпілі та свідки ще не допитані, а обвинуваченим відомі їх анкетні дані та адреси.

На думку прокурора, сукупність наведених даних вказує на те, що наявним ризикам не можна запобігти шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж були застосовані судом.

Суд зазначає, що сукупність наведених прокурором даних, з урахуванням зазначених вище положень КПК України та практики ЄСПЛ, дає підстави дійти висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду та незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Разом із цим заявлений прокурором ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - вчинення іншого кримінального правопорушення, для ОСОБА_8 ґрунтується на тому, що єдиним джерелом його доходу було вимагання грошових коштів, а для ОСОБА_9 , ОСОБА_12 і ОСОБА_11 - на завзятості злочинних намірів та схильності до подальшого вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

У той же час, жодних об`єктивних даних на підтвердження існування зазначеного ризику для кожного з обвинувачених прокурором суду не надано.

Водночас, вирішуючи питання доцільності продовження тримання ОСОБА_9 , ОСОБА_12 і ОСОБА_11 під вартою, суд враховує обставини вчинення злочинів, що їм інкримінуються, ступінь їх участі у вчиненні злочинів, наслідки, які настали, ті обставини, що вони раніше не судимі, мають постійне місце мешкання, міцність соціальних зв`язків за місцем мешкання, відсутність даних про їх асоціальну поведінку до повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

При цьому суд зауважує, що ОСОБА_9 утримується під вартою близько 11 місяців.

Стосовно продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 суд зазначає наступне.

З 13 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний час доби із покладанням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

До цього часу обвинувачений, який мешкає у місті Харкові, процесуальних обов`язків обвинуваченого, а також обов`язків, покладених на нього судом, не порушував.

За станом здоров`я потребує звернення до закладів охорони здоров`я.

На даний час місто Харків перебуває під постійними обстрілами та бомбардуванням, у тому числі, житлових кварталів.

За таких обставин суд доходить висновку, що такий запобіжний захід як домашній арешт не є співмірним ситуації, що склалася і, з урахуванням поведінки обвинуваченого, може бути замінений на інший, більш м`який запобіжний захід - у вигляді особистого зобов`язання.

Статтями 176, 179 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є особисте зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Таким чином, враховуючи викладені вище встановлені судом обставини, стадію розгляду кримінального провадження, дані, які характеризують обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_8 , наявність у зазначених осіб постійного місця проживання, ведення активних бойових дій, у тому числі у місті Харкові та Харківській області, ту обставину, що на території України введений воєнний стан, суд доходить висновку, що на даному етапі обраний обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , кожному окремо, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а ОСОБА_8 - у вигляді домашнього арешту, продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити їх на інший, альтернативний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на обвинувачених, кожного окремо, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що буде достатнім для запобігання доведеним ризикам - переховування від суду та незаконного впливу на потерпілих і свідків.

На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжних заходів, застосованих щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_8 та змінює запобіжний захід щодо кожного із них на більш м`який - у вигляді особистого зобов`язання.

Разом з цим, на думку суду, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання унеможливить неналежну процесуальну поведінку обвинувачених та сприятиме меті кримінального судочинства.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що на даний час суддя ОСОБА_16 перебуває у черговій відпустці, що унеможливлює подальший колегіальний розгляд даного кримінального провадження, у тому числі вирішення клопотань прокурора про продовження запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , строк дії яких спливає 27 березня 2022 року.

Також суд виходить із того, що відповідно до п. 20-5 Перехідних положень КПК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ» «Перехідні положення» КПК України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Враховуючи те, що на території України встановлено карантин, запроваджено воєнний стан, ведуться запеклі бойові дії, суддя ОСОБА_16 на даний час перебуває у відпустці та не може брати участь в розгляді провадження, а суддя ОСОБА_17 перебуватиме у відпустці з 21 березня по 01 квітня поточного року, до закінчення строку дії запобіжних заходів, застосованих щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 неможливо розглянути зазначені клопотання прокурора визначеним колегіальним складом суду, вони підлягають розгляду головуючим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 179, 194, 331, 369, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відмовити.

Клопотання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою задовольнити.

Змінити щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вид запобіжного заходу з тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на особисте зобов`язання з покладанням на них наступних процесуальних обов`язків:

- прибувати до суду, із визначеною періодичністю;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- не відвідувати місто Лозова Харківської області.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити по 09 травня 2022 року, включно.

Звільнити обвинувачених ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з під варти негайно.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання задовольнити.

Змінити щодо ОСОБА_8 вид запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання з покладанням на нього наступних процесуальних обов`язків:

- прибувати до суду, із визначеною періодичністю;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- не відвідувати місто Лозова Харківської області.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити по 09 травня 2022 року, включно.

Покладені обов`язки довести обвинуваченим під розпис та роз`яснити, що в разі їх невиконання до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 і ОСОБА_8 покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченим та прокурору негайно після її оголошення та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», а також до відповідного органу Національної поліції для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя:ОСОБА_1