ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0001690 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника, задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимому,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 29 липня 2022 року.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу на більш м`який.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в тому, що він будучи організатором і активним учасником організованої групи брав участь у серії умисних знищень та пошкоджень майна шляхом підпалу та вибуху, вимагання з погрозою пошкодження та знищення майна, незаконного поводження з вибуховими речовинами, спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів у складі організованої групи, зокрема тяжких та особливо тяжких корисливих злочинів, деякі з яких мають загальнонебезпечний спосіб вчинення, являючи підвищену суспільну небезпеку, тяжкістю покарання і наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, врахував роль у вчиненні кримінальних правопорушень, а також той факт, що обвинувачений оголошувався в розшук у зв`язку з порушенням умов попереднього запобіжного заходу, характеризуючі дані особи та міцність соціальних зв`язків. Крім того, зазначив, що внаслідок оголошення воєнного стану на території України суттєво обмежено можливість нагляду за належною поведінкою обвинуваченого.

На ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.

Свої вимоги мотивував тим, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було йому вручено безпосередньо перед судовим засіданням, що є порушенням його права на своєчасне отримання клопотання. Зазначає, що рішення судом винесено за відсутності обвинуваченого та його захисника, а адвокат ОСОБА_7 , яка зазначена в ухвалі суду, йому не знайома. Крім того, у справі відсутні докази наявності ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні. Судом не враховано, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 знаходиться на завершальній стадії і на даний час обвинувачений знаходиться більше 4 років 2 місяців під вартою, без доведення його винуватості у інкримінованому правопорушенні. Також, при розгляді справи ОСОБА_6 зазначає, що місцевим судом при постановленні ухвали не враховано рішення ЄСПЛ від 01.04.2021 року у справі «Золотарьов проти України».

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0001690 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Враховуючи роз`яснення Верховного Суду від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», враховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду. Оскільки, обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на момент розгляду судом клопотання не було можливості його етапувати та в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» був відсутній доступ до мережі інтернет, внаслідок чого проведення засідання в режимі відеоконференції також було неможливим, суд враховуючи всі зазначені обставини, законно здійснив розгляд клопотання прокурора без участі ОСОБА_6 .
Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.
Також, суд належним чином врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких корисливих злочинів, організованою групою, як організатор та активний учасник, деякі інкриміновані йому злочини мають загальнонебезпечний спосіб, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку, обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а саме 12 років позбавлення волі, із конфіскацією майна, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків. Також врахував особу обвинуваченого: не працюючий, не маючий міцних соціальних зв`язків, оголошувався в розшук у зв`язку з порушенням умов попереднього запобіжного заходу. Крім того, судом правомірно наголошено, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, обмежено можливість нагляду за належною поведінкою обвинуваченого у разі застосування інших запобіжних заходів.

Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Окрім того, наведені у апеляційній скарзі доводи обвинуваченого щодо неправомірної участі захисника - адвоката ОСОБА_7 в судовому засіданні, спростовуються наявними в матеріалах справи ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2022 року про залучення захисника, відповідно до якої доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Полтавській області призначити захисника ОСОБА_6 та дорученням для надання допомоги від 30 травня 2022 року № 016-0000956, відповідно до якого, для здійснення правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_6 центром призначено адвоката ОСОБА_7 .

На момент винесення рішення ЄСПЛ від 01 квітня 2021 року у справі № 13399/19 «Золотарьов проти України», яким було констатовано порушення п. 3 ст. 5 Конвенції з прав людини в даному кримінальному провадженні, судовий розгляд справи у суді першої інстанції з об`єктивних причин не закінчено. Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 обгрунтовано продовжено місцевим судом з метою досягнення захисту особи та суспільства від кримінальних правопорушень, забезпечення охорони прав, свобод та законних інтересів, як певних осіб, так і суспільства в цілому. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу місцевого суду на необхідність вжиття всіх можливих заходів щодо розгляду справи у найбільш короткі строки.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, відсутність відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а наведені обвинуваченим доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4