Справа № 346/1197/22
Провадження № 1-кп/346/433/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0000025 від 14.01.2022р. про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та місце реєстрації АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, не працює, з середньою спеціальною освітою, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

14.01.2021 приблизно о 04:00 год., у темну пору доби, на сухому асфальтному дорожньому покритті, водій він же обвинувачений ОСОБА_6 керував автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору та рухався ділянкою дороги Р-24 сполученням «Татарів Кам`янець-Подільський» у селі Раківчик Коломийського району у напрямку до м. Івано-Франківська.

У вказаному автомобілі обвинувачений ОСОБА_7 на задньому сидінні перевозив пасажира ОСОБА_8 . Рухаючись даною ділянкою дороги із заокругленням дороги у ліву сторону по ходу його руху, обвинувачений ОСОБА_6 проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справився з керуванням, унаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини дороги праворуч, де в подальшому з`їхав у кювет та допустив перекидання автомобіля неподалік від автомобільної заправки «WOG» в с. Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області.

При цьому ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

п. 1.5. який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі ;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1. у якому вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_6 Правил дорожнього руху мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної закритої тупої черепно-хребетно-спинно-мозкової травми з синцями в ділянках голови, крововиливами в м`які тканини голови, під оболонки та речовину гооловного та спинного мозку, повним поперечним переломом тіла 4-го шийного хребця, з формуванням вторинних ішемічних та геморагічних змін головного мозку у вигляді розм`якшення зовнішньої стінки правого шлуночка з дрібновогнищевими крововиливами, яка ускладнилась набряком головного та спинного мозку від яких 27.01.2022 в КНП «Івано-Франківська ОКЛ» настала його смерть.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, надав суду показання по суті пред`явленого обвинувачення, яке відповідає фактичним обставинам справи і не суперечить їм, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 14.01.2021 приблизно о 04:00 год., у темну пору доби, на сухому асфальтному дорожньому покритті, він керував автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору та рухався ділянкою дороги Р-24 сполученням «Татарів Кам`янець-Подільський» у селі Раківчик Коломийського району у напрямку до м. Івано-Франківська. В салоні автомобіля на задньому сидінні перевозив пасажира ОСОБА_8 . Рухаючись даною ділянкою дороги із заокругленням дороги у ліву сторону по ходу його руху, проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справився з керуванням, та як наслідок допустив виїзд за межі проїзної частини дороги праворуч, де в подальшому з`їхав у кювет, після чого відбулось перекидання автомобіля неподалік від автомобільної заправки «WOG» в с. Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження та пасажир керованого ним автомобіля потерпілий ОСОБА_8 . Після чого було викликано швидку медичну допомогу. Повністю добровільно відшкодував потерпілим завдану шкоду, просить суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не мають, просили обвинуваченого ОСОБА_6 суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений не судимий, характеризується позитивно за місцем проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, добровільно відшкодував потерпілим спричинену кримінальним правопорушенням шкоду, що потерпілі просять суворо не карати обвинуваченого та немають жодних претензій до останнього, що хворіє та продовжує лікування від отриманих травм хребта.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються зізнання та щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до частини першої ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням положень ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, з урахуванням вищенаведених обставин, які враховуються при призначенні покарання, що наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, поведінка обвинуваченого після ДТП, його ставлення до вчиненого, думка потерпілих щодо міри покарання обвинуваченому, щире каяття та врахування всіх даних про його особу, дають підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ст. 286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки дане кримінальне правопорушення пов`язане з експлуатацією транспортного засобу та порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту, застосованого ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.01.2022 р. , на автомобіль марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 3 089 гривень 16 копійок витрат за проведення судових експертиз.

Скасувати арешт застосований ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.01.2022 р. на транспортний засіб: автомобіль марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору.

Речові докази: автомобіль марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору повернути власнику ОСОБА_5 .
Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1