Провадження № 1-кс/947/9243/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси Чаплицький В.В., за участю секретаря судового засідання Бойміструк Т.П., прокурора Коцюби А.С., підозрюваного ОСОБА_1 та його захисника адвоката Єлуашвілі І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві Супрун О.О., погоджене заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону Коцюбою А.С. про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000308 від 21.07.2022 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Виноградівка Болградського району Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000308 від 21.07.2022 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставини вчинення кримінального правопорушення викладені слідчим письмово в клопотанні.

Слідчий звертається з клопотанням обґрунтовуючи його тим, що існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував щодо клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що ризики на які посилався прокурор необґрунтовані та недоведені. Підозрюваний ОСОБА_1 позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, та доглядає за своїми батьками та бабусею. Крім того, захисник зазначив, що визначений розмір застави є завеликий та не відповідає доходам ОСОБА_1 .

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими клопотання обґрунтовується, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, 08.09.2022 року слідчим було повідомлено про підозру ОСОБА_1 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

09.09.2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 23.09.2022 року з визначенням розміру застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 744 300 гривень.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Крім того, обґрунтованість підозри було перевірено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи обґрунтованість підозри за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, з огляду на тяжкість можливого покарання, у випадку доведення вини підозрюваного у його вчиненні, беручи до уваги суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, направлений на посягання на встановлений порядок перетину держаного кордону, на безпеку державного кордону, а також таку ознаку як корисливий мотив, слідчий суддя приходить до переконання що ризик, який існував на момент застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, не зменшився та продовжує існувати, а саме ризик у вигляді переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, враховуючи, що підозрюваному ОСОБА_1 в майбутньому, при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків, які в подальшому будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що посилання прокурора на наявність ризиків передбачених п.2, п.5 ч.1 ст.177 КПК України є недоречним, оскільки слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 не було встановлення наявності вказаних ризиків.

Таким чином, викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В частині визначеного ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2022 року розміру застави, слідчий суддя зазначає, що враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, суспільно-небезпечні наслідки ймовірного вчинення такого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у його вчиненні, беручи до уваги, встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що обраний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, у випадку її внесення, а тому такий розмір застави зміні не підлягає.

Що стосується посилання сторони обвинувачення щодо визначення розміру застави у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 780 000 гривень, слідчий суддя зазначає наступне.

При визначенні підозрюваному ОСОБА_1 розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 744 300 гривень, судом застосовано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений ст.7 Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» станом на 01.01.2022, відповідно до вимог ст.3 КПК України, який дорівнює 2481 грн. Враховуючи викладене, сума застави, визначена ОСОБА_1 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 09.09.2022 року (справа №947/20499/22) дорівнює 744 300 гривень, з розрахунку 300 помножити на 2481.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що встановлені ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З урахуванням встановленого в судовому засіданні ризиків та обставин, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Таким чином, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві Супрун О.О., погоджене заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону Коцюбою А.С. про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000308 від 21.07.2022 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосованого ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 09.09.2022 року, строком до 08.11.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 744 300 (сімсот чотириста чотири тисячі триста) гривень, а також покладені на підозрюваного ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 09.09.2022 року, обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя Чаплицький В. В.