Справа № 303/5060/17
Номер рядка стат. звіту - 4
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду об`єднане кримінальне провадження, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2017 року за № 0000723 та 18.01.2018 року за № 0000060 про обвинувачення

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , громадянина України,
українця, з середньою освітою, одруженого, раніше
не судимого, має на утриманні двох неповнолітніх
дітей, офіційно не працюючого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 та ч.2 ст.345 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 02 липня 2017 року близько 18 години, перебуваючи на вул.Волошина в смт.Чинадієво Мукачівського району поблизу автобусної зупинки, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, наніс потерпілому один удар ножем в область грудної клітки з-заду з права.
Внаслідок цього ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани правої половини грудної клітки, правобічній малий гемопневматоракс. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії колюче-ріжучих предметів типу клинка ножа та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Крім того, ОСОБА_3 17 січня 2018 року близько 17 годині знаходячись за місцем свого проживання, а саме в будинку

АДРЕСА_2 , вчинив свару з потерпілою ОСОБА_7 , в ході якої діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, рукою зжатою в кулак наніс їй декілька ударів по різним частинам тіла, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у виді синця в ділянці підборіддя з права.
Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я або стійку втрату працездатності.
Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Крім того, 17 січня 2018 року близько 18 години 30 хвилин інспектор СРПП №2 Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, капітан поліції ОСОБА_8 та поліцейський СРПП №2 Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області сержант поліції ОСОБА_9 , які перебуваючи на добовому чергуванні, прибули на виклик за фактом сімейної сварки (зареєстровано в журналі єдиного обліку за №326 Мукачівського РВП), за адресою: АДРЕСА_1 та знаходячись у вказаному будинку і перебуваючи у форменому одязі та, відповідно до ст.2 Закону України «Про Національну поліцію», здійснювали свої функціональні обов`язки.
У цей час ОСОБА_3 , який також перебував у вказаному будинку, побачивши працівників поліції, став поводитись агресивно, при цьому висловлювався на адресу вказаних працівників поліції та на адресу своєї мами ОСОБА_10 нецензурною лайкою. На неодноразові законні вимоги працівників поліції припинити свої протиправні дії ОСОБА_3 не відреагував, а навпаки, діючи умисно, усвідомлюючи, що вказані особи одягнені у формений одяг і є працівниками поліції, перебувають на службі та виконують свої службові обов`язки, з метою перешкоджання законній діяльності працівників поліції, вчинив щодо них активні дії.
Вказані активні дії виразились у тому, що ОСОБА_3 , знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться у форменому одязі інспектор СРПП №2 Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_8 , діючи умисно, застосував відносно нього фізичне насильство, яке виразилося у здавлюванні руками в області шиї вказаного працівника поліції, в результаті чого ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці середньої третини шиї по правій боковій поверхні. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я або стійку втрату працездатності.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , не маючи на меті припинити свої незаконні дії, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться у форменому одязі поліцейський СРПП №2 Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області сержант поліції ОСОБА_9 , діючи умисно, застосував відносно останнього фізичне насильство, яке виразилося у здавлюванні руками в області зап`ястя лівої руки вказаного працівника поліції, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця лівого променевого - зап`ястного суглобу. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я або стійку втрату працездатності.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, - насильство щодо працівника правоохоронного органу, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Стр. 3 із 5

У сукупності ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 та ч.2 ст.345 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 та ч.2 ст.345 КК України, а також всі обставини і мотиви їх скоєння, викладені у обвинувальних актах, визнав повністю, щиро розкаявся, давати більш детальні показання не побажав. При цьому, просив не застосовувати відносно нього суворе покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, на підставі поданої ним до суду заяви, він просив проводити судові засідання у даному кримінальному провадженні без його участі, у зв`язку з примирення із обвинуваченим, до якого не має претензій. Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 залишив на розсуд суду.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду були належним чином повідомленими, прийнявши участь у попередніх судових засіданнях висловили позицію щодо подальшого розгляду кримінального провадження без їх участі, при цьому не висловили претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого, вид та розмір покарання обвинуваченому залишили на розсуд суду.
Судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду правові наслідки такого розгляду, зокрема, неможливість оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють фактичні обставини справи, немає сумнівів у добровільності їх позиції, встановлено наступний обсяг і порядок дослідження доказів згідно ч.3 ст.349 КПК України: допитати обвинуваченого та дослідити відомості, які його характеризують.
Таким чином, суд, враховуючи повне і беззастережне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, ч.1 ст.125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження та ч.2 ст.345 КК України, - насильство щодо працівника правоохоронного органу, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків є повністю доведеною.
Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини справи та дані про його особу: вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, за місцем свого проживання характеризується посередньо, є одруженим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.
Згідно досудових доповідей, наданих суду органом пробації, - орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства в його випадку є можливим за умови застосування заходів впливу з метою формування прагнення до позитивних змін, дотримання вимог законів та інших прийнятих у суспільстві правил і норм поведінки.
З врахуванням викладеного, суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім покаранням для його виправлення і попередження нових злочинів слід обрати покарання в межах санкцій частин статей, за якими він притягається до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121 та ч.2 ст.345 КК України, за правилами ч.1 ст.70 КК України та у відповідності до

Стр. 4 із 5

ст.ст.75, 76 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Санкція частини 1 статті 125 КК України передбачає відповідальність у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
Згідно вимог п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку (на час вчинення правопорушення злочину невеликої тяжкості), за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Згідно з обвинувальним актом у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2018 року за №0000060, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, вчинене ОСОБА_3 17.01.2018 року, тобто саме з цього часу розпочався строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинуваченого на підставі ухвали суду від 14.11.2018 року було оголошено у розшук, у зв`язку з чим судове провадження було зупинено, яке відновлено 23.09.2020 року ухвалою суду від 23.09.2020 року.
Тобто, визначаючи строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, суд враховує період з моменту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме з 17.01.2018 року по 14.11.2018 року (до зупинення судового провадження), а також з 23.09.2020 року (відновлення провадження у справі) по 22.03.2022 року.
З врахуванням часу зупинення судового провадження, встановлений п.1 ч.1 ст.49 КК України дворічний строк притягнення до кримінальної відповідальності на даний час закінчився, а тому є підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
ОСОБА_3 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності із зазначеної підстави не заявляв, тому його необхідно звільнити від покарання за ч.1 ст.125 КК України вироком суду у відповідності до положення, викладеного у ч.5 ст.74 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України.
Строк дії запобіжного заходу, застосованого відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту на даний час закінчився.
Дію ухвали суду від 23.08.2018 року про забезпечення потерпілої ОСОБА_7 особистою охороною від протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно скасувати.
Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.49, 74 КК України та ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Стр.5 із 5

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за ч.1 ст.121 та ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) гривень.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.
Дію ухвали суду від 23.08.2018 року про забезпечення потерпілої ОСОБА_7 особистою охороною від протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 скасувати.
Речовий доказ, а саме CD-R диск «Verbatim» сірого кольору, на якому знаходиться відеозапис, який було зроблено нагрудною (боді) камерою 17.01.2018 року та який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1