Справа № 489/1161/21
Провадження № 1-кп/489/431/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

05 вересня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0003279 від 27.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ,

встановив:

26.12.2020 близько 23:20 год. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м. Миколаєві, у темний час доби, по вологій, чистій проїзній частині пр-ту Богоявленського, зі сторони вул. Молодогвардійської у напрямку до вул. Південної у місті Миколаєві.

У цей же час, в районі перехрестя пр-ту Богоявленського та вул. Театральної, проїзну частину пр-ту Богоявленського, зліва направо відносно напрямку руху водія ОСОБА_3 , перетинав пішохід ОСОБА_6 .

Рухаючись в обраному напрямку, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 2.3«б», 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: був неуважним, не відреагував на зміни дорожньої обстановки, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, а також при виникненні небезпеки для його руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , не зменшив швидкості свого руху аж до зупинки керованого транспортного засобу, внаслідок чого правою частиною переднього номерного знаку здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , з подальшим закиданням тіла пішохода в праву частину вітрового скла автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток правої гомілки середньої третини зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3«б», 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, в ході якої потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що дійсно 26.12.2020 близько 23.20 години, в темний час доби, керуючи автомобілем марки «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вологій, чистій проїзній частині пр. Богоявленського, зі сторони вул. Молодогвардійської у напрямку до вул. Південної у місті Миколаєві, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який проходив проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу, вийшовши із-за «маршрутки», що зупинилася на зупинці. Зазначив про те, що не міг уникнути зіткнення, оскільки побачив потерпілого в останній момент перед зіткненням. Цивільний позов не визнав повністю, зазначивши про те, що потерпілий фактично не поніс витрат на своє лікування, оскільки не мав грошових коштів, а також не визнав факту заподіяння моральної шкоди потерпілому.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав показання про те, що дійсно 26.12.2020 близько 23.20 годин переходив проїзну частину дороги по пр-ту Богоявленському в м. Миколаєві, зліва направо відносно напрямку руху водія ОСОБА_3 , та в той час відчув сильний удар в праву частину тіла, в область ноги, від зіткнення з автомобілем під керуванням обвинуваченого. В результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді саден та перелому правої ноги, з якими перебував на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я з 27.12.2020 до 14.01.2021. Зазначив про те, що є особою з інвалідністю з дитинства через захворювання, пов`язане із опорно-руховим апаратом. Цивільний позов підтримав повністю, просивши стягнути з обвинуваченого на його користь 32675,14 грн матеріальної шкоди, заподіяної шляхом понесення витрат на лікування, та 150000 грн моральної шкоди, яка полягає в перенесених душевних стражданнях через заподіяні тілесні ушкодження та тривале лікування внаслідок цього.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2020, схеми до нього та фототаблиці, місцем події є проїзна частина проспекту Богоявленського, в районі перехрестя з вул. Театральною в м. Миколаєві, в зоні дії дорожнього знаку «пішохідний перехід», де виявлений автомобіль марки «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який має пошкодження в передній частині, характерні для дорожньо-транспортної пригоди. В ході огляду вказаний транспортний засіб був вилучений.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, слідує, що в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_3 був тверезий.

З висновку експерта судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/115-21/1037-ІТ від 08.02.2021 вбачається, що на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система та фари головного освітлення автомобіля «Honda Civic», р.н. НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані.

Відповідно до висновку експерта судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ19/115-21/1036ІТ від 09.02.2021, автомобіль «Honda Civic», р.н. НОМЕР_1 , контактував з тілом пішохода правою частиною номерного знаку з подальшим закиданням тіла в праву частину вітрового скла.

Згідно з висновком експерта № 130 від 09.02.2021, у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток правої гомілки середньої третини зі зміщенням уламків, які могли утворитися 26.12.2020 в умовах ДТП (зіткнення пішоходу та автотранспортного засобу). За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 11.02.2021 та фототаблиці до нього вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 на місці добровільно в присутності двох понятих показав та розказав обставини вчинення 26.12.2020 близько 23.10 години дорожньо-транспортної пригоди на пр-ті Богоявленському м. Миколаєва, в районі перехрестя з вул. Театральною, в ході якої на нього відбувся наїзд автомобіля під керуванням обвинуваченого, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 15.02.2021 та фототаблиці до нього з участю свідка ОСОБА_8 , остання добровільно в присутності двох понятих показала та розказала обставини, за яких була очевидцем вчинення 26.12.2020 близько 23.15 годин на пр-ті Богоявленському м. Миколаєва, в районі перехрестя з вул. Театральною, наїзду легкового автомобіля на пішохода, який переходив проїзну частину дороги.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2021 та фототаблиці до нього, ОСОБА_3 в присутності двох понятих та за участю захисника добровільно показав та розказав обставини вчинення 26.12.2020 близько 23.15 години ДТП, в ході якої відбувся наїзд керованого ним автомобіля «Honda Civic», р.н. НОМЕР_1 , на пішохода, який переходив проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу.

З протоколу огляду предмету від 17.02.2021 вбачається, що слідчим був оглянутий смартфон «Apple Iphone 12 Pro», на якому були виявлені сім фотознімків за 16.02.2021, які були скопійовані та перенесені на оптичний диск «CD-R Videx».

Відповідно до висновку експерта № 21-99 за результатами проведення автотехнічної експертизи по дослідженню обставин та механізму ДТП від 22.02.2021, водію автомобіля «Honda Civic», р.н. НОМЕР_1 , у своїх діях необхідно було керуватися вимогами, викладеними у пунктах 18.1, 12.3 ПДР. Водій автомобіля «Honda Civic», р.н. НОМЕР_1 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним виконанням вимог, викладених у пунктах 18.1, 12.3 ПДР. Дії водія автомобіля «Honda Civic», р.н. НОМЕР_1 , які передували ДТП, не відповідали вимогам пунктів 18.1, 12.3 ПДР і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він своїми умисними діями порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вважається раніше несудимим, повністю визнав свою вину.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено. Суд не визнає вказану в обвинувальному акті обтяжуючу покарання обставину як вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, оскільки, по-перше, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 належить до кримінальних правопорушень, що вчиняються з необережністю, тобто наслідки порушення вимог ПДР у вигляді необережного наїзду на пішохода не охоплювалися умислом обвинуваченого щодо вчинення наїзду на конкретно визначену особу. По-друге, в момент вчинення наїзду на потерпілого ОСОБА_6 обвинувачений не був обізнаний про наявність інвалідності потерпілого.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, визнанням ним своєї вини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, та з урахуванням позиції прокурора про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і доцільність застосування ст. 75 КК України, ухваливши звільнення від відбування основного покар ання у виді обмеження волі з випробуванням та з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, головним чином враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, не має негативної характеристики, має на утриманні неповнолітніх дітей, а також той факт, що в Україні введений воєнний стан, що покладає на жителів держави додаткові обмеження, тому зазначені обставини, які зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого, вказують на можливість встановлення однорічного іспитового строку для виправлення обвинуваченого.

При визначенні обвинуваченому додаткового покарання, призначення якого є обов`язком суду відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, суд враховує вказані вище обставини, що враховувались при призначенні основного покарання, та вважає, що в даному випадку достатнім та необхідним буде визначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. У зв`язку з цим, в рахунок відшкодування заподіяної шкоди підлягає задоволенню позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого на його користь заподіяної злочином матеріальної шкоди, понесеної на лікування потерпілого, в межах підтвердженої відповідними чеками на придбання ліків та медичного обладнання суми, яка складає 32675,14 грн.

При цьому, суд не може погодитися з доводами сторони захисту про те, що потерпілим фактично не були понесені витрати на лікування, оскільки збір коштів на його лікування здійснювався сторонніми особами в добровільному порядку шляхом відповідних пожертв небайдужих осіб, оскільки, по-перше, суду не були надані жодні належні та допустимі докази про те, що певні особи дійсно зібрали грошові кошти ( та в якому саме розмірі) та витратили їх саме на лікування потерпілого ОСОБА_6 . По-друге, потерпілим були надані суду копії відповідних фіскальних та товарних чеків, а також рахунку-фактури, в яких міститься зазначення сум фактично понесених витрат на лікування потерпілого, що свідчить про те, що володілець вказаних документів дійсно поніс витрати на придбання необхідних для лікування потерпілого медпрепаратів. По-третє, в частині вказаних документів (рахунок-фактура № 456 від 30.12.2020 на придбання комплекту фіксаторів для інтрамедулярного остеосинтезу гомілкової кістки на суму 18990 грн) зазначено про те, що платником вказаних коштів є саме ОСОБА_6 , що підтверджує позовні вимоги про фактично понесені потерпілим витрати на своє лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди, завданої ушкодженням його здоров`я, суд виходить з того, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, у зв`язку з чим йому була завдана моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, які потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Крім того, потерпілий є особою з інвалідністю з дитинства, яка встановлена у зв`язку з хворобою потерпілого, пов`язаною із опорно-руховим апаратом останнього, та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди останньому була заподіяна ще більша шкода фізичному здоров`ю, безпосередньо пов`язана з обмеженням його рухових здібностей, що свідчить про заподіяння йому значних моральних страждань.

З урахуванням вказаних обставин та передбачених ст. 23 ЦК України вимог розумності і справедливості суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 50000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням його здоров`я.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України. Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експертів. Оскільки суд прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тому відсутні підстави для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 05 вересня 2022 року.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік підлягає реальному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 32675 (тридцять дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн 14 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 50000 (п`ятдесят тисяч) грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Речові докази: автомобіль «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - залишити у ОСОБА_3 ; оптичний диск «CD-R Videx», на якому наявні сім фотознімків за 16.02.2021, - зберігати в матеріалах судового провадження.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України в сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн 32 коп.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1