Справа № 947/1603/22
Провадження № 1-кс/947/4389/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000111 від 23.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з поданого клопотання про арешт майна, Київською окружною прокуратурою м. Одеси здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000111 від 23.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно клопотання, в ході досудового розслідування постановою прокурора від 23.05.2022 року здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, згідно з п. 20-7 Перехідних положень КПК України, а саме до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перелік яких міститься в клопотанні.

Враховуючи те, що вилучені документи під час тимчасового доступу до речей і документів необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів, з метою їх збереження, а також х метою додержання розумних строків досудового розслідування та досягнення дієвості цього провадження прокурор звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 164 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено: розпорядження надати (забезпечити) тимчасовий доступ до речей і документів зазначеній в ухвалі особі та надати їй можливість вилучити зазначені речі і оригінали або копії документів, якщо відповідне рішення було прийнято слідчим суддею, судом.
Разом з тим, відповідно до п. 20-7 Перехідних положень КПК України під час дії надзвичайного або воєнного стану на території України тимчасовийдоступ до речей і документів, визначених у пунктах 2, 5, 7, 8 частини першої статті 162 цього Кодексу, здійснюється на підставі постанови прокурора, погодженої з керівником прокуратури.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, вилучення майна, про яке йдеться в поданому клопотанні відбувалося на підставі постанови прокурора від 23.05.2022 року.

Слідчий суддя зазначає, що за загальним правилом, передбаченим ч. 5 ст. 171 КПК України, арешт накладається на тимчасово вилучене майно. Майно набуває статус тимчасово вилученого, якщо воно вилучено під час обшуку, огляду або після затримання особи на підставі ст. 207, 208 КПК України (ст. 168 КПК України). Іншого порядку набуття майна статусу тимчасово вилученого чинний КПК України не передбачає.

В свою чергу Главою 15 Розділу ІІ КПК України регламентовано порядок тимчасового доступу до речей та документів. Так, ч. 1 ст. 159 КПК України надає можливість сторону кримінального провадження, яка звернулась з відповідним клопотанням здійснити вилучення (виїмку) речей та документів. Проте, положення статей Глави 15 КПК України не вказують на те, що речі та документи, які вилученні під час тимчасового доступу набувають статус тимчасово вилучених.

Тобто, вказане свідчить, що речі на які слідчий просить накласти арешт не є тимчасово вилученими, а тому відсутні підстави для накладення на них арешту.

Більше того, ч. 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні поданого клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.100, 170-173, 369- 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000111 від 23.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1