Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Подільського районного суду міста Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановила:

У провадженні колегії суддів Подільського районного суду міста Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4,12 ч. 2 ст.115 КК України.
В судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор вказує, що ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою не зменшилися, а більш м`який запобіжний захід не може запобігти їх настанню та відповідно у повному обсязі забезпечити належну процесуальну поведінку останніх. Існує ризик впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, і у випадку обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, існує ризик переховування від суду.
Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, вказав, що ризики, про які вказує прокурор, а саме вплив на свідків, переховування від суду, необґрунтовані. ОСОБА_6 від органів досудового розслідування не переховувався, а перебував за місцем свого проживання. Зазначив, що квартира за місцем проживання ОСОБА_6 належить його батькам, які перебувають за кордоном, за місцем мешкання проживає бабуся ОСОБА_6 , яка потребує сторонньої допомоги. Просить у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, також зазначила, що ризики, про які вказує прокурор, необґрунтовані.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав свого захисника. Просить у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до нього запобіжний захід у виді заставу, вказав, що має намір служити в ЗСУ.
Розглянувши клопотання, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Метою і підставою продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого тощо (ст. 178 КПК України).
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Так, обвинувачений ОСОБА_6 розлучений, має постійне місце проживання в м. Київ, на утриманні дітей немає, непрацюючий, раніше не судимий.
Обвинувачений ОСОБА_8 неодружений, має постійне місце проживання в м. Київ, на утриманні дітей немає, непрацюючий, раніше не судимий, відносно ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування Шевченківським УП за ч.2 ст.186 КК України, та з 22.02.2021 року військовою прокуратурою Київського гарнізону за ч.4 ст.407 КК України.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_8 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Таким чином, ризик можливого переховування обвинувачених з урахуванням суворості передбаченого покарання за інкримінуємий злочин, суд оцінює як високий та вважає суттєвим елементом при його оцінці.
На даній стадії триває дослідження доказів сторони обвинувачення, свідки у справі не допитані, обвинувачені покази не давали.
На думку суду, вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , дають підстави для висновку, що зі сторони обвинувачених наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, можливість впливу на свідків, які ще не допитані.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Керуючись ст. 177, 183 КПК України, колегія суддів

постановила:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів до 11 листопада 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів до 11 листопада 2022 року включно.
Строк дії ухвали визначити до 11 листопада 2022 року включно.
Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та вручити учасникам судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено і оголошено о 17 год. 15 хв. 13.09.2022 року.

Cудді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3