УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2022 року

м. Київ

справа № 331/4710/21
провадження № 51-1812ск22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2021 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлянське Василівського району Запорізької області, жителя м. Запоріжжя, визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин;
- за ч. 3 ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат та речових доказів.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_5 на її користь у рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди відповідно 3834,31 грн та 100 000 грн.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 01 травня 2021 року приблизно об 11:34 біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних стосунків із колишньою співмешканкою ОСОБА_6 , наніс їй не менше трьох ударів кулаком в обличчя, завдавши легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки.
Крім того, ОСОБА_5 27 червня 2021 року приблизно о 17:15 зайшов у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на АДРЕСА_2 де працювала його колишня співмешканка ОСОБА_6 , та наніс останній не менше 8 ударів рукою в голову, завдавши потерпілій тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Одночасно ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи у магазині «Фабрика чесних цін», та демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, висловлюючись нецензурною лайкою, почав розкидати речі з прилавку магазину, а також за допомогою власної фізичної сили рук намагався перекинути стійку, на якій знаходився товар. Завдав продавчиням магазину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ударів руками в голову та обличчя, на зауваження та вимоги присутніх осіб припинити протиправні дії та залишити приміщення магазину не реагував. У результаті хуліганських дій ОСОБА_5 було зірвано роботу магазину.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 14 квітня 2022 року вирок районного суду залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, просить змінити ухвалу апеляційного суду через невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та даним про особу ОСОБА_5 через суворість, призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і на підставі положень ст. 75 КК звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК. Вважає, що при постановленні судових рішень судами обох інстанцій не було дотримано положень статей 50, 65 КК, так як при призначенні засудженому покарання судом першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, не повністю враховано дані про його особу, зокрема те, що ОСОБА_5 у вчиненому щиро розкаявся і є особою раніше не судимою.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до визначених кримінальним законом загальних засад призначення покарання, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК), визначається не лише його суворістю, а й справедливістю.
Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
Зі змісту ухвали вбачається, що апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про неможливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства. Мотивуючи своє рішення апеляційний суд разом зі ступенем тяжкості вчинених правопорушень врахував особу винного та всі інші, встановлені місцевим судом, обставини, які мають правове значення. Зокрема апеляційний суд взяв до уваги, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює, немає стійких соціальних зв`язків, не одружений, утриманців не має, те що останній перебував на лікуванні з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності», а також систематичність та тривалість насильницький дій щодо потерпілої ОСОБА_6 . Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття засудженого. Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.
Враховуючи наведене правових підстав стверджувати про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання колегія суддів не знаходить.
Доводи викладені захисником в касаційній скарзі є аналогічними тим, що були наведені ним в апеляційній скарзі, на які суд апеляційної інстанції дав умотивовані відповіді у своєму рішенні, з обґрунтованістю яких погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та є належним чином умотивованою і обґрунтованою.
Таким чином, зміст касаційної скарги захисника ОСОБА_4 і наведені в ній доводи не дають приводів для її задоволення, а тому колегія суддів вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3