У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, питання про продовження строків тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, та клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2021 до суду з Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001094 від 06.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України).

13.12.2021 до суду з Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001397 від 28.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2021 вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження.

Також, цією ухвалою до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 18.02.2022 включно із можливістю внесення застави.

Ухвалою від 15.02.2022 строк тримання під вартою щодо обвинувачених продовжено до 15.04.2022 включно.

Таким чином, завершення розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до спливу строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою неможливо, у зв`язку із чим судом в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України поставлене на розгляд учасників процесу питання щодо доцільності продовження цього запобіжного заходу обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні проти продовження запобіжного заходу заперечували, просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, про що захисником заявлене відповідне клопотання про зміну запобіжного заходу.
В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_7 посилалась на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, повністю визнає вину, щиро кається, має місце проживання, за яким мешкає із матір`ю, крім того, ОСОБА_6 висловив бажання долучитись до захисту Батьківщини та вступити до лав Збройних Сил України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти продовження запобіжного заходу заперечували, просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, про що захисником заявлене відповідне клопотання про зміну запобіжного заходу. В обґрунтування клопотання посилалась на те, що ОСОБА_4 перебуває в цивільному шлюбі, має місце проживання, має намір вступити до лав Збройних Сил України, територіальної оборони або волонтерської роботи.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотань захисників не заперечувала.
Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах кримінального провадження наявна заява про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважав за можливе провести судове засідання за відсутності представника потерпілого.
Заслухавши учасників кримінального провадження, які з`явились в судове засідання, вивчивши надані матеріали, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та клопотання захисника про зміну цього запобіжного заходу суд враховує, що за змістом обвинувальних актів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, віднесених до категорії нетяжкого (ч. 2 ст. 185 КК України, якою передбачено покарання, у тому числі у вигляді позбавлення волі строком до 5 років) та тяжкого (ч. 3 ст. 185 КК України, якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 6 років). Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
ОСОБА_4 є особою працездатного віку, за станом здоров`я скарг не має. До затримання не був офіційно працевлаштованим. Зі слів, до затримання мешкав у подруги матері, проте має цивільну дружину та дитину.
Під час застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 було встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 та клопотання сторони захисту про зміну цього запобіжного заходу, суд, окрім тяжкості інкримінованого останньому діяння, а саме злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який віднесено до категорії тяжких, також враховує, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину (вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 у справі № 335/5860/17), покарання за яким у вигляді громадських робіт ним відбуто.
Під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 було встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
Разом із тим, положення КПК України вказують, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові (стаття 199 КПК України). Доведення таких обставин покладається на слідчого, прокурора.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема, «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, «Фельдман проти України» (Заяви № 76556/01 та № 38779/04) від 08 квітня 2010 року) неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

У рішенні від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Заява №17283/02) Європейський суд з прав людини щодо застосування пункту 3 статті 5 Конвенції вказав, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії» (Заява № 38822/97), пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тейс проти Румунії»).

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено у пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевіркою, дачі показів (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії»).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Neumeister v.Austria» (Коймайетер проти Австрії), пункт 10).

Під час розгляду питання доцільності продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинувачених, прокурором не наведено доказів того, що ризики, які були наявні відносно останніх під час обрання запобіжних заходів, не зменшились та продовжують існувати.

Крім того, суд враховує і те, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою, а тому зі спливом часу вказані ризики зменшились внаслідок як завершення досудового розслідування кримінального провадження, так і внаслідок проведення судового розгляду, надання показань представником потерпілого, дослідження доказів.

За таких обставин, суд доходить переконливого висновку про недоцільність продовження строків тримання під вартою щодо обвинувачених, а тому з урахуванням позиції обвинувачених щодо вступу до лав Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, вважає можливим змінити щодо них запобіжні заходи на особисті зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суд вважає доцільним покласти на обвинувачених обов`язки прибувати за кожною вимогою до суду, прибути до відповідного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою постановки на військовий облік, повідомляти суд про зміну місця проживання, утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Отже, клопотання захисників про зміну щодо обвинувачених запобіжних заходів підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 201, 291, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 28 травня 2022 р. включно, поклавши на нього такі обов`язки:

прибувати до суду за кожною вимогою;

прибути до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою постановки на військовий облік;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти.

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 28 травня 2022 р. включно, поклавши на нього такі обов`язки:

прибувати до суду за кожною вимогою;

прибути до відповідного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою постановки на військовий облік;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 березня 2022 р.

Повний текст ухвали оголошено 28 березня 2022 р. о 12:45 год.

Суддя ОСОБА_1