Справа №:755/7158/22
Провадження №: 1-кс/755/1365/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2022 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001821 від 15.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001821 від 15.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Клопотання мотивовано тим, До Дніпровського УП ГУНП в м. Києві з УКР ГУНП м. Києві надійшли матеріали відносно невстановлених осіб, які з використанням підроблених документів на право власності шляхом обману заволоділи квартирою, яка на праві приватної власності належала покійному нині ОСОБА_4 .
Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 за заявою вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підроблений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який нібито посвідчений 21.07.2009 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області - ОСОБА_7 під реєстраційним номером №425.
Під час проведення досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що його дружина ОСОБА_9 є спадкоємцем права власності на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , то належала її покійному батьку ОСОБА_4 .
В свою чергу, чоловіку також вказав, що в листопаді 2021 року заїздили за вище вказаною адресою провідати батька, однак двері ніхто не відчиняв. Після чого, стало відомо, що ОСОБА_4 був доставлений до лікарні, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , де 19.10.2021 року передчасно помер.
Після цього, працівники соціальної служби Подільського району м. Києва займались кремацією тіла ОСОБА_4 .
В подальшому, як стало відомо з показів свідка, то перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 було виявлено відсутність лравостановлюючих документів на вказану квартиру. Після чого, було зроблено виклик по спеціальній лінії «102» для документування даного факту.
Крім того, як вбачається з показів наданих свідком, документи нікому не передавались та завжди знаходились у квартирі.
Крім того, свідок також зазначив, що приблизно через тиждень, десь 10.02.2022 року, вже після того, як були викрадені документи, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , встановили той факт, шо також було прибрано в квартирі та зникли всі заощадження покійного.
Водночас, свідок ОСОБА_8 , який є чоловіком прямого спадкодавця ОСОБА_9 , повідомив, що будучи при житті, ОСОБА_4 квартиру нікому не продавав, жодних документів не підписував.
В подальшому, за наявною інформацією, в ході оперативно-розшукових заходів, встановлено, що 14.07.2022 гр. ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса КМН ОСОБА_10 офіс якої розташований за адресою АДРЕСА_2 , з проханням посвідчити договір купівлі-продажу вказаної квартири, тобто фактично продати вказану квартиру по підробленими документам.
Так, з метою продажу останній розмістив оголошення в мережі інтернет на сайті «ОЛХ» про продаж квартири АДРЕСА_1 за 33 500 доларів США.
Разом з тим, під час проведення досудового розслідування встановлено, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який нібито посвідчений 21.07.2009 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області - ОСОБА_7 під реєстраційним номером №425, який був нібито укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 використаний на бланку ВМІ 284377.
Відтак, у ході проведення досудового розслідування наявні законні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 - є безпосереднім предметом злочинного посягання.
Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 15 липня 2022 року вказана квартира визнана речовим доказом.

Таким чином, з метою з метою запобігання незаконного відчуження або перереєстрації на третіх осіб на території України, виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру. Відповідно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, будь-яка інформація, щодо обтяження на квартиру АДРЕСА_1 або на власника - відсутня.
У судовому засіданні прокурор, підтримав клопотання просив його задовольнити в повному обсязі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши прокурора, прийшов до наступного.

Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001821 від 15.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння квартирою по АДРЕСА_3 , що у Дніпровському районі міста Києва. Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 15.07.2022 року вказана квартира визнана речовим доказом.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: