Справа № 387/643/20
Провадження № 1-кп/396/37/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.09.2022 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні має одну малолітню дитину, освіта професійно - технічна, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6
ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення в тому, що у невстановлені досудовим слідством дату, час, місце, обставини і спосіб, ОСОБА_3 виявив предмети, зовні схожі на патрони.
Виявивши вказані предмети. ОСОБА_3 , здійснив їх перенесення до місця свого проживання, а саме до домоволодіння по АДРЕСА_1 , чим здійснив незаконне їх придбання та в подальшому незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.
18.05.2020 року за місцем проживання ОСОБА_3 , розташованого по АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого із полиці у приміщенні гаражу виявлено та вилучено предмети схожі на патрони в кількості 10 шт.
Згідно висновку експерта Кіровоградського НДЕКЦ десять предметів, схожих на патрони, вилучені 18.05.2020 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , являються боєприпасами 5,45 мм (5,45x39 мм), проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватись для стрільби із автоматів системи Калашникова (АК-74, АКС-74У), кулемету «РПК-74» та інших. Надані десять патронів придатні для стрільби.
Виявлені та вилучені боєприпаси належать ОСОБА_3 , які останній діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання зберігав без мети передачі чи збуту та без передбаченого на те законом дозволу, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ № 622 від 21.08.1998.
Протиправні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Прокурор вважав, що в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження обставини викладені в обвинувальному акті, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України доведена сукупністю зібраних у справі доказів, просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком один рік.
У судовому засіданні ОСОБА_3 вказав, що він не причетний до вказаного кримінального правопорушення, а також пояснив, що 18.05.2020 року до нього за адресою де він проживає АДРЕСА_1 прийшли працівники поліції з обшуком. В ході обшуку працівниками поліції було оглянуто приміщення домоволодіння, прилеглу територію та гараж. В гаражі було знайдено в коробці 10 патронів. Він працівникам поліції відразу повідомив, що знайдені патрони йому не належать та він не знає, як вони з`явились в приміщенні гаража, вважав, що вказані патрони йому хтось підкинув. Приміщенням гаража він користувався постійно, виявлені патрони раніше не бачив. Гараж добудований до будинку та до нього можливий вхід, як з вулиці так і зі сторони домоволодіння, фактично гараж є прохідним та двері в гараж не замикались. До обшуку він проживав за вказаною адресою, з серпня 2018 року разом з сином, якому на той час було 6 років. Також вказав, що в домоволодінні сторонні особи не проживали. До 2018 року він проживав з колишньою дружиною. Крім того вказав, що напередодні були похорони бабусі та до нього приїжджали родичі. Щодо знайдених патронів вказав, що дактилоскопію не проводили, а також зазначив, що дозволу на зброю у нього не має. Крім того вказав, що в зв"язку з розглядом кримінальної справи він не може працювати, оскільки працює помічником капітана на міжнародному морському судні.
Захисник ОСОБА_6 вважав, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та просив виправдати обвинуваченого з підстав недоведення його вини.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що домоволодіння ОСОБА_8 знаходиться близько 400 метрів від його домоволодіння та огороджене парканом з металу, гараж знаходиться біля хати. В`язових він знає близько 20 років, раніше останній працював помічником капітана, ходив у плавання за кордон. Раніше проживав з дружиною та сином, дружина ОСОБА_8 вже більше двох років проживає в Польші. Крім того вказав, що колишня дружина В"язових на теперішній час проживає з ОСОБА_9 , який постійно знаходився в місцях позбавлення волі, а також повідомив що у ОСОБА_8 з дружиною є спір відносно того з ким буде проживати їхня дитина. Щодо знайдених боєприпасів йому нічого не відомо. Крім того вказав, що з ОСОБА_5 проживала бабуся, яка померла та напередодні на території домоволодіння робили поминки.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він перебуває в дружніх стосунках з обвинуваченим та проживає на одній вулиці з ним. Домоволодіння де проживає ОСОБА_5 огорожено парканом приблизною висотою 1,60 м, гараж знаходиться біля хати, ворота виходять на вулицю і є ще вхід з дверей будинку. Коли був обшук він приїхав до ОСОБА_3 , але поліція його не пустила. Крім того вказав, що ОСОБА_5 проживав года 2-3 роки з сином, а також зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_5 працював помічником капітана на судні, мав гарний дохід, з дружиною він розійшовся та на даний час вона проживає у Польші. Щодо місця проживання дитини у ОСОБА_5 з дружиною був спір. Колишня дружина ОСОБА_5 на теперішній час проживає з ОСОБА_11 , який відбував покарання. Крім того вказав, що йому відомо, що під час обшуку у ОСОБА_5 було вилучено 10 патронів.
Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, давши оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Також, в ході судового розгляду даного кримінального провадження були досліджені документи та інші речові докази, на які сторона обвинувачення посилається як на докази у кримінальному провадженні, а саме:
- ухвала слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2020 року про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, відповідно до якої наданодозвіл т.в.о. начальника СВ Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітану поліції ОСОБА_12 , слідчому СВ Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітану поліції ОСОБА_13 , слідчому СВ Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_14 , - для проведення обшуку в житловому будинку, інших будовах, присадибній ділянці та приміщеннях, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відповідно до інформаційної довідки №207421560 від 23.04.2020 належить ОСОБА_15 відповідно до свідоцтва про право на спадщину №506 від 15.09.2011, з метою виявлення та вилучення зброї, боєприпасів, та інших речей, вільний обіг яких заборонено, без передбаченого на те законом дозволу та які зберігаються на незаконних підставах (а.с. 104-105);
- протокол обшуку від 18.05.2020 року та ілюстрована таблиця до протоколу обшуку від 28.05.2020 року, відповідно до якого було проведено обшук по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_3 та вилучено на полиці по ліву строну від входу у приміщенні гаражу - 10 предметів зовні схожих на набої, які поміщено до пакету МВС експертна служба № 1246884 (а.с. 106-111);
- протокол перегляду та копіювання відеозапису від 19.05.2020 року (а.с. 112);
- висновок експера № 130 від 19.05.2020 року, відповідно до якого десять предметів, схожих на патрони, вилучені 18.05.2020 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , являються боєприпасами 5,45 мм (5,45x39 мм), проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватись для стрільби із автоматів системи Калашникова (АК-74, АКС-74У), кулемету «РПК-74» та інших. Надані десять патронів придатні для стрільби (а.с. 119-122);
- постанова про визнання речовими доказами, долучення їх до матеріалів кримінального провадження та визначення їх подальшого місця зберігання від 22.05.2020 року, відповідно до якої визнано речовим доказом та долучено до матеріалів провадження в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні:десять боєприпасів 5,45 мм (5,45x39 мм), що являються проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватись для стрільби із автоматів системи Калашникова (АК-74, АКС-74У), кулемету «РПК-74» та інших. Речові докази передано на зберігання до камери схову речових доказів Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с. 123).
Крім того в судовому засіданні судом також переглянуто відеозапис на п"яти DVD-R дисках, де зафіксовано проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який відбувся 18 травня 2020 року ( а.с. 113-115). Зокрема, на відеозаписі видно як під час обшуку на полиці по ліву строну від входу у приміщенні гаражу виявлено предмети зовні схожі на набої. Крім того на вказаному відеозаписі обвинувачений ОСОБА_3 повідомляє працівникам поліції, що знайдені патрони йому не належать та він не знає, як вони з"явились в приміщенні його гаража.
Дослідивши докази, на які посилається сторона обвинувачення, суд вважає слід зазначити наступне.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом ; повага до людської гідності.
За змістом ст.ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
У відповідності зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Суд обґрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.
Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.
Оцінюючи зібрані органом досудового розслідування та представлені суду стороною обвинувачення докази, які перевірені в даному судовому провадженні та безпосередньо досліджені судом, суд приходить до таких висновків.
Суд зауважує, що наданий державним обвинуваченням в якості доказу витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення не може бути доказом вини особи у вчиненні злочину.
Так, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.
У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.
У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії»).
Аналізуючи наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд констатує, що стороною обвинувачення взагалі не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім злочинних дій у формі придбання бойових припасів. Вказані обставини, викладені в обвинувальному акті, мають характер припущень.
Так, ч. 1 ст. 263 КК України передбачено кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
ОСОБА_3 інкримінується придбання та зберігання 10 патронів, які є боєприпасами до зброї.
Зберігання - це дії, пов`язані з володінням незалежно від його тривалості забороненими предметами, які знаходяться не при винній особі, а у вибраному і відомому їй місці. До придбання належать дії, які полягають в оплатному чи безоплатному набутті відповідних предметів будь-яким способом (крім вказаних у ст. 262 КК України) - купівлі, обміну, одержання як плати за виконану роботу чи надані послуги, привласнення знайденого, одержання в подарунок чи як відшкодування боргу тощо.
З формулювання обвинувачення вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 «…у невстановлені досудовим слідством дату, час, місце, обставини і спосіб виявив предмети, зовні схожі на патрони…».
Таким чином у формулюванні обвинувачення не зазначено час, місце (адресу), спосіб придбання бойових припасів.
Всі зібрані докази обвинувачення стосуються лише доведення факту зберігання бойових припасів у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та жодним доказом не доведено, що бойові припаси зберігав саме обвинувачений ОСОБА_5 . Крім того, не проведено дактилоскопічної експертизи вилучених предметів, зокрема їх упакування, не проведено генетична експертиза тощо.
Окремо, суд звертає увагу, що суб`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, передбачає наявність прямого умислу особи на вчинення злочину. Прямий умисел - це усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння, передбачення його суспільно-небезпечних наслідків та бажання їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).
В ході судового розгляду обвинувачений стверджував, що знайдені під час обшуку за місцем його проживання патрони йому не належать, про те, що вони знаходяться в приміщені гаражу, він не знав. Домоволодіння, в тому числі гараж, йому не належить.
Наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 прямого умислу на придбання та зберігання бойових припасів на переконання суду, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Окрім того, всупереч зазначеним вимогам закону, органами досудового слідства не була належним чином і з достатньою повнотою та всебічністю досліджена суб`єктивна сторона інкримінованого кримінального правопорушення. Будь-які слідчі дії, спрямовані на це, не проводились. Достатніх даних, що саме обвинувачений ОСОБА_3 придбав і зберігав бойові припаси у органів досудового розслідування не було, будь-які дії для встановлення цих обставин ними не проводилися.
Отримані безпосередньо в суді показання свідків обвинувачення не містять об`єктивних, конкретних і неоспорюваних відомостей про вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того суд зазначає, що строною обвинувачення також були заявлені свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які в судове засідання протягом тривалого часу на виклики суду не з`являлись, про час та місце розгляду справи вони сповіщались належним чином. До вказаних свідків було застосовано привід поліції, а також було надано доручення про проведення певних (розшукових) дій, а саме встановлення фактичного проживання свідків, але вжитими заходами встановлено, що жоден з них за вказаними під час досудового розслідування адресами наразі не перебуває. В подальшому від допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 сторна обвинувачення відмовилась.
Що стосується висновку експерта № 130 від 19.05.2020 року, то він лише підтверджує приналежність предметів наданих на експертизу до бойових припасів, однак не містять даних про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Стосовно протоколу обшуку та даних, які містяться на відео, то вони лише фіксують порядок проведення обшуку, а також те, що було виявлено та вилучено бойові припаси, та за відсутності інших доказів причетності обвинуваченого до незаконного придбання та зберігання бойових припасів, не є достатнім доказом, який дозволяє поза розумним сумнівом прийти до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Таким чином, надані суду докази в своїй сукупності та взаємозв"язку не дають можливості стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразилися в незаконному придбанні та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлюється принцип, відповідно до якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Статтею 62 Конституції України, та положенням ст.17 КПК України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України ( конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "indubioproreo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов"язок доведення вини особи покладається на державу.
Виконуючи свій професійний обов'язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме- винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред"явлено обвинувачення.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення " поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах" Ірландія проти Сполученого Королівства", "Яременко проти України", "Йонкало проти України", "Кобець проти України").
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об"єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву, щодо обгрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Докази, надані стороною обвинувачення не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони поза розумним сумнівом не доводять вини обвинуваченого.
Згідно ч. 2 ст. 327 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. За змістом закону, за відсутності достатніх і допустимих доказів, а також наявності сумнівів у доведеності вини, постановляється виправдувальний вирок.
Зазначені обставини не дають підстав для постановлення обвинувального вироку щодо ОСОБА_3 , тому суд вважає, що викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення є не доведеними, а відтак і інкриміноване ОСОБА_3 обвинувачення побудоване на не з`ясованих обставинах, сумнівних та не перевірених доказах, що є підставою для виправдання обвинуваченого за недоведеністю вчинення ним злочину.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інші докази, які б беззаперечно доводили вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, стороною обвинувачення не надані, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне ОСОБА_3 виправдати за недоведеністю його вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно зі ст.124 КПК України суд стягує судові витрати з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Враховуючи те, що судом ухвалюється виправдувальний вирок, то витрати за проведення експертизи в сумі 653,80 грн. необхідно віднести на рахунок держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд-
Визнати ОСОБА_3 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263КК України, та на підставі п.2 ч. 1 статті 373 КПК України виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 .
Судові витрати за проведення експертизи № 130 від 19.05.2020 року в сумі 653,80 грн. - віднести за рахунок Державного бюджету України.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- десять боєприпасів 5.45 мм (5,45x39 мм), що являються проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватись для стрільби із автоматів системи Калашникова (АК-74, АКС-74У). кулемету «РПК-74» та інших, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити;
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1