Дата документу 04.04.2022 Справа № 554/2088/22
Провадження № 1-кс/554/3138/2022
Ухвала

іменем України

04.04.2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 , представників володільця майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

встановила:

слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.03.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

На адресу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області надійшли матеріали про те що, службові особи органів місцевого самоврядування, діючи за попередньою змовою з суб`єктами господарювання, власниками яких є громадяни Російської Федерації, Республіки Білорусь або суб`єкти господарської діяльності які зареєстровані на території Російської Федерації та Республіки Білорусь, зокрема ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ», ТОВ «Транс-Сервіс», ТОВ «ВАК» та інші, при виконанні договорів, укладених з державними установами, здійснюють привласнення бюджетних коштів.

Також працівниками УСР в Полтавській області встановлено, що у цей складний для країни час на території Полтавської області знаходиться близько 200 підприємств, які отримують прибуток для країни агресора, оскільки засновниками та бенефіціарами яких, є громадяни Російської Федерації та Республіки Білорусь.

Так, встановлено, що 100% власником ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ» (), зареєстроване за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, буд. 9/17, є Відкрите Акціонерне Товариство «ПУХОВИЧИНАФТОПРОДУКТ», зареєстрований за адресю: Республіка Білорусь, Мінська область, Пуховицький район, м. Мар`їна Горка, вул. Октябрська, 62.

Під час досудового розслідування встановлено, що між ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ» () та АТ «Укргазвидобування» укладено 12 договорів про надання послуг на загальну суму 1 656 104 000 грн. Серед них договір №186/22 від 15.02.2022 про надання послуг з проведення сейсморозвідувальних досліджень на Жемчужній ділянці Скиданівської площі за технологією 3D за ціною договору 80 081 666,87 грн., згідно договору місцем передачі результатів послуг визначено філію ГПУ «Полтавагазвидобування» за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, буд. 173.

На даний час службовими особами ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ» у зв`язку з прийняттям Закону України № 2116-IX від 03.03.2022 «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», можуть вживатися заходи щодо виведення грошових коштів та фінансових активів товариства, у тому числі і шляхом здійснення фіктивних фінансово-господарських операцій.

Таким чином, впровадження службовими особами ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ» вказаної протиправної схеми виведення грошових коштів, призведе до нанесення збитків (шкоди) бюджету у значних розмірах.

29.03.2022 в приміщеннях та на території за адресою: м. Полтава, вул. Серьогіна, 3А, що орендує ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ» () проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено такі речі:

«ФИДМАШ МК30Т», вантажний, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ до вказаного транспортного засобу;

«МАЗ 6317F9», вантажний, д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 ;

«ФИДСЕРВИС А-100», вантажний, д.н.з. НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 ;

«НАТРИКС УС-600», вантажний, д.н.з. НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_9 ;

«НАТРИКС НТ-25», вантажний, д.н.з. НОМЕР_10 , номер шасі НОМЕР_11 ;

«ФИДМАШ» № НОМЕР_12 , реєстр. № НОМЕР_13 , (на склі мається номерний знак НОМЕР_14 ), та посвідчення про реєстрацію № НОМЕР_15 , та ключ від транспортного засобу;

«ФИДМАШ МК30Т», вантажний, д.н.з. НОМЕР_16 , номер шасі НОМЕР_17 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18 та ключ до вказаного транспортного засобу;

«МАЗ 6317F5», вантажний, д.н.з. НОМЕР_19 , номер шасі НОМЕР_20 та ключ до вказаного транспортного засобу;

TATRA, рама № НОМЕР_21 , реєстраційний знак НОМЕР_22 , та посвідчення № НОМЕР_23 ;

«НАТРИКС СКУ-2», вантажний, д.н.з. НОМЕР_24 , номер шасі НОМЕР_25 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_26 та ключ до вказаного транспортного засобу;;

«ФИДМАШ» реєстраційний знак НОМЕР_27 , номер шасі № НОМЕР_28 (встановлений номерний знак ЗЕХ НОМЕР_29 ) та страховий поліс на МАЗ 631708 360 номерний знак НОМЕР_27 та ключ від транспортного засобу.

Приймаючи до уваги викладене, з метою повноти, всебічності та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно накласти арешт (заборону на використання, розпорядження) майна. Як правило, арешт майна полягає у забороні на використання майна, а також заборону розпоряджатися таким майном, так як незастосування заборони може призвести до зникнення майна. В даному випадку у разі не накладення заборони (арешту) на рухоме майно ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ», вказане майно може зникнути (шляхом перереєстрації, продажу, вивезення з території України, пошкодження, знищення), що перешкодить повному та неупередженому проведенню досудового розслідування по кримінальному провадженню та в подальшому відшкодуванню завданих збитків.

Беручи до уваги, що розгляд клопотання в присутності представника ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ», може призвести до розголошення даних досудового слідства та негативних наслідків у вигляді знищення та перереєстрації майна, що має значення для встановлення істини у справі, переховування від слідства осіб причетних до протиправної діяльності та іншого перешкоджання встановленню істини в справі, розгляд клопотання в суді доцільно проводити за відсутності представників ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ».

У судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Представники володільця майна у судовому засіданні заперечували проти накладення арешту на рухоме майно підприємства, просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого з підстав викладених у письмових запереченнях.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши надані до клопотання матеріали кримінального провадження та дослідивши докази, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В своєму клопотанні слідчий посилається на те, що є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що належне ТОВ «Сервіс Ойл» рухоме майно (спецтехніка), яке вилучене під час проведення обшуку 29.03.2022 року може зникнути шляхом перереєстрації, продажу вивезення з території України, що перешкодить повному проведенню досудового розслідування.

При цьому, слідчим необґрунтовано, що вилучена спецтехніка ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ» є речовим доказом у кримінальному провадженні, а також те, що вона зберегла на собі сліди протиправної діяльності, є засобами його вчинення, або у ній містяться відомості, які потребують дослідження у ході досудового розслідування.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 7) арешт майна (ст. 131 КПК України).

Частиною п`ятою статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, діюче кримінально процесуальне законодавство України передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються з числа визначених ст. 84 КПК України.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена, у цьому випадку слідством, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що висунуте ним.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати доцільність арешту майна доведеною поза розумним сумнівом, версія заявника має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії заявника. Наявність таких обставин, яким версія заявника не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії є підставою для розумного сумніву в доведеності доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

У цьому випадку, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив, що у ракурсі наданих сторонами матеріалів, у справі з дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом» не можливо говорити, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, а саме передбачене абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

За змістом положень ст. 2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що слідчий просить накласти арешт на рухоме майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, однак матеріали клопотання, зокрема витяг з ЄРДР клопотання не містять відомостей про суму завданих збитків шляхом привласнення бюджетних коштів в межах кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та одночасно не вказано вартість рухомого майна на яке слідчий просить накласти арешт, що позбавляє слідчого суддю встановити співмірність такого обмеження права власності.

Разом з цим, матеріали клопотання не містять жодних належних та допустимих доказів того, що ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ» має намір вчинити будь-які протиправні дії, в тому числі до належного йому майна технологічного обладнання товариства

Більше того, суд зауважує, що такий арешт навпаки може призвести до негативних наслідків господарській діяльності вказаного підприємства, зокрема зупинення діяльності підприємства, виконання раніше укладених контрактів, зокрема ризиків невиконання існуючих зобов`язань зокрема перед АТ «Украгазвидобування».

За таких обставин, слідчий суддя, ураховуючи правову підставу для арешту майна,наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

ухвалила:

в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме: «ФИДМАШ МК30Т», вантажний, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ до вказаного транспортного засобу;«МАЗ 6317F9», вантажний, д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 ;«ФИДСЕРВИС А-100», вантажний, д.н.з. НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 ;«НАТРИКС УС-600», вантажний, д.н.з. НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_9 ;«НАТРИКС НТ-25», вантажний, д.н.з. НОМЕР_10 , номер шасі НОМЕР_11 ;«ФИДМАШ» № НОМЕР_12 , реєстр. № НОМЕР_13 , (на склі мається номерний знак НОМЕР_14 ), та посвідчення про реєстрацію № НОМЕР_15 , та ключ від транспортного засобу;«ФИДМАШ МК30Т», вантажний, д.н.з. НОМЕР_16 , номер шасі НОМЕР_17 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18 та ключ до вказаного транспортного засобу;«МАЗ 6317F5», вантажний, д.н.з. НОМЕР_19 , номер шасі НОМЕР_20 та ключ до вказаного транспортного засобу; TATRA, рама № НОМЕР_21 , реєстраційний знак НОМЕР_22 , та посвідчення № НОМЕР_23 ;«НАТРИКС СКУ-2», вантажний, д.н.з. НОМЕР_24 , номер шасі НОМЕР_25 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_26 та ключ до вказаного транспортного засобу;«ФИДМАШ» реєстраційний знак НОМЕР_27 , номер шасі № НОМЕР_28 (встановлений номерний знак ЗЕХ НОМЕР_29 ) та страховий поліс на МАЗ 631708 360 номерний знак НОМЕР_27 та ключ від транспортного засобу в межах кримінального провадження №0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 05.04.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1