№ 336/1721/18
Пр. № 1-в /336/23/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_5 і направлення особи для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:

10 листопада 2021 року Шевченківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_5 і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

В поданні зазначив, що вказана особа перебуває на обліку у відділі з питань пробації з 19 грудня 2019 року у зв`язку з його засудженням вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2019 року, яким він звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю у два роки з покладенням на нього в силу ст. 76 КК України обов`язків повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

26 грудня 2019 року засуджений з`явився в приміщення Шевченківського районного відділу уповноваженого органу з питань пробації ознайомлений під підпис з умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, правовими наслідками невиконання покладених на нього судом зобов`язань. Під особистий підпис засудженого в цей же день ознайомлено з графіком явки для реєстрації в орган пробації та встановлено, що днями реєстрації є перший та третій понеділки.

24 березня 2020 року у зв`язку з ухиленням від виконання покладених на нього обов`язків органом пробації до суду було скеровано подання про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2021 року у задоволенні подання органу пробації відмовлено.

Графік з`явлення для реєстрації засуджений порушив 7 вересня 2020 року, проігнорувавши необхідність явки до уповноваженого органу з питань пробації, і хоча 8 вересня 2020 року він надав письмове пояснення причин неявки, проте підстав для визнання причин цієї неявки поважними воно не містило, тому в цей же день у відповідності до вимог ст. 166 КВК України він був письмово попереджений про можливість скасування звільнення від покарання.

Зазначені обставини, які свідчать про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, зумовили звернення відділу кримінально-виконавчої інспекції до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_5 та направлення його для відбування призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2019 року покарання.

В судовому засіданні представник відділу філії Державної установи «Центр пробації» просить про задоволення клопотання через систематичне порушення ОСОБА_5 покладених на нього судом зобов`язань.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд знаходить клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2019 року ОСОБА_5 за ч. 1 ст.186 КК України засуджено до двох років позбавлення волі, у відповідності до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням тривалістю у два роки з покладенням на обвинуваченого в силу ст. 76 КК України обов`язків повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Як випливає з матеріалів наданої суду облікової справи, 4 березня 2020 року та 23 березня 2020 року засудженого піддано застереженню у вигляді письмового попередження за неявку до органу пробації без документально підтверджених поважних причин.

З цього приводу органом пробації до суду було направлено подання про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2021 року, яка набрала законної сили, у задоволенні подання органу пробації відмовлено.

Після цього, як вбачається з матеріалів облікової справи, ОСОБА_5 , 7 вересня 2020 року порушив умови відбування покарання, про що був попереджений. В подальшому засуджений ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення не скоїв, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ст. 166 КВК України у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Виходячи з наведених положень законодавства, лише систематичне невиконання засудженим покладених на нього судом в силу ст. 76 КК України обов`язків без поважних причин може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення особи для відбування покарання.

Як зазначено судом, одним з обов`язків, покладених на засудженого судом, є обов`язок періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Вирішуючи подання, суд враховує зміст «Інструкції про порядок виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі» від 19.12.2003 року № 270/1560, згідно з пунктом 5.4 якої невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два або більше разів підряд без поважних причин), та три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, як випливає з пункту 5.3.

Між тим, дослідивши надані суду фактичні дані суд не погоджується з міркуваннями клопотання про наявність підстав для ініціювання питання про скасування звільнення від відбування від покарання з випробуванням і направлення особи в місця позбавлення волі.

Як встановлено судом, засуджений припустив таке порушення, як неявка на реєстрацію, лише один раз, тоді як в розумінні наведеного положення «Інструкції про порядок виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі» це порушення можна вважати систематичним.

Інших підстав, що в силу ст. 166 КВК України та «Інструкції про порядок виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі» могли б зумовити ініціювання скасування звільнення від відбування покарання, матеріали подання не містять.

Означені обставини свідчать про малозначність вчиненого проступку та з урахуванням особи засудженого, який позитивно характеризується за місцем проживання, не вчиняє інших правопорушень, проходить стажування напередодні офіційного працевлаштування, має статус особи з інвалідністю через уроджене захворювання, засуджує свої вчинки, дають підстави для збереження звільнення від відбування покарання з випробуванням, що, на думку суду, не завадить реалізації цілей покарання, якими в силу ст. 50 КК України є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання.

З означених засад, на думку суду, належить виходити і при вирішенні питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, дотримуючись вимог індивідуалізації та персоніфікації можливості звільнення від відбування покарання певної особи.

Керуючись ст. ст. 75, 78, 89 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537-539, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_5 і направлення особи для відбування призначеного покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1