Справа № 352/2395/19
Провадження № 1-кп/352/91/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську об`єднане в єдине кримінальне провадження з обвинувальними актами внесеними в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000437 від 18.10.2019 р., № 0000479 від 21.11.2019 р., № 0000478 від 21.11.2019 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, утриманця однієї неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручено, раніше судимого 05.02.2008 р. Івано-Франківським міським судом за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку терміном 2 роки; 10.12.2010 р. Івано-Франківським міським судом за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 05.02.2008 р. та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі стоком на 5 років; 21.11.2014 р. умовно-достроково звільненого від відбування призначеного судом покарання із невідбутою частиною покарання строком 1 рік 19 днів, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Грушівка, Первомайського району, Миколаївської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, працюючого неофіційно у ВК «Буковель» спеціалістом по технічному обслуговуванню басейнів, одруженого, утриманця однієї неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручено, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , з середньою спеціальною освітою, приватного підприємця, не одруженого, утриманці відсутні, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручено, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 309 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_12 , за попередньою змовою групою осіб, повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

підсудний ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

підсудний ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Крім того, підсудний ОСОБА_10 , вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети зуту.

Вказані кримінальні правопорушення підсудні вчинили при наступних обставинах:

17 жовтня 2019 року приблизно о 23 год. ОСОБА_12 , маючи незняту та непогашену у встановленому Законом порядку судимість за скоєння корисливих злочинів, разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебували біля будинку АДРЕСА_2 , де вони розпивали алкогольні напої.

Через деякий час, приблизно о 23 год. 20 хв. з середини приміщення магазину «Малібу», вийшов ОСОБА_16 , який повертався до квартири свого друга ОСОБА_17 . Побачивши останнього, ОСОБА_12 покликав його до себе і запропонував приєднатися до розпивання алкогольних напоїв, на що той погодився. В подальшому, під час розпивання алкогольних напоїв, ОСОБА_12 вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою відкритого викрадення майна ОСОБА_16 .

18.10.2019 р. приблизно о 00 годин 20 хвилин ОСОБА_12 , разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, та скориставшись тим, що ОСОБА_16 перебував в стані алкогольного сп`яніння внаслідок вживання спиртних напоїв, переконали останнього сісти до середини салону автомобіля марки «OpelVectra», реєстраційний № НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , після чого розпочали рух у невідомому для потерпілого напрямку.

Проїжджаючи на автомобілі, за кермом якого перебував ОСОБА_10 , по дорозі державного значення Н-09 в напрямку м. Надвірна, через с. Березівка, Тисменицького району, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 переслідуючи корисливий мотив, прагнучи незаконно збагатитись, скориставшись тим, що ОСОБА_16 є громадянином іншої держави і, відповідно, не орієнтується на місцевості, прибули в с. Братківці, Тисменицького району.

Перебуваючи на відкритій місцевості, неподалік лісового масиву в с. Братківці, Тисменицького району, ОСОБА_12 , сказав ОСОБА_16 вийти з салону автомобіля і передати йому наявні грошові кошти, на що потерпілий відмовив. Бажаючи довести свої неправомірні дії до кінця, ОСОБА_10 діючи умисно, за попередньою змовою та об`єднаним умислом із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з метою відкритого викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, прагнучи незаконно збагатитись, підійшов до ОСОБА_16 ззаді, і застосовуючи насильство схопивв останнього руками за шию, почав його душити, після чого повалив потерпілого на землю. В цей час ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_11 обшукавши одяг потерпілого, відкрито викрали мобільний телефон марки «Айфон 6» вартістю 4000 гривень,із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським № НОМЕР_2 вартістю 25 гривень,гроші в сумі 3800 грн. та 350 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ становить 8692,32 грн.

Після вчинення злочину, ОСОБА_12 , разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину скрились та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 16 517, 32 грн.

Крім того, ОСОБА_10 у вересні 2019 р. перебуваючи у с. Стопчатів, Косівського району, Івано-Франківської області, знайшов поліетиленовий пакет чорного кольору із вмістом частин рослин наркотичного засобу - коноплі, тобто незаконно придбав наркотичний засіб.
У подальшому ОСОБА_10 наркотичний засіб, всупереч вимог ст.ст. 7, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 р. №60/95-ВР, незаконно зберігав без мети збуту для власного вживання по місцю свого проживання в АДРЕСА_5 , де за допомогою саморобного пристрою для викурювання коноплі так званого «бульбулятора», вживав указаний наркотичний засіб, шляхом викурювання.

06 листопада 2019 р. у період часу із 11 год. 12 хв. до 12 год. 44 хв. працівниками Тисменицького ВП ГУНП в області, на підставі ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду від 28.10.2019 р., під час проведення досудового розслідування за матеріалами внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000437 від 18.10.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, було проведено санкціонований обшук на території господарства та житлового будинку ОСОБА_10 , в ході проведення якого виявлено та вилучено поліетиленовий пакет чорного кольору із вмістом висушених рослин, які згідно висновку експерта № СЕ-19/109/19-789НЗ/19 від 19.11.2019 р., є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, кількість якого в перерахунку на суху речовину становить 33,6959 грама, який знаходився над перекриттям біля входу у житловий будинок.

Всього, в результаті проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 було виявлено та вилучено 33,6959 грам особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, які обвинувачений зберігав для особистого вживання без мети збуту.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 свою вину у вчиненні пред`явленого їм в обвинувальному акті злочину визнали повністю, в скоєному щиро розкаялися і вибачившись перед потерпілим дали суду показання, в яких повністю підтвердили обставини скоєного ними кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Дуже шкодують за наслідками скоєного. Підсудні просять суд суворо їх не карати та при призначенні покарання врахувати, що заподіяні потерпілому злочином збитки відшкодували в повному обсязі в добровільному порядку.

Підсудний ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у вчиненні пред`явлених йому в обвинувальних актах кримінальних правопорушень визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєних ними неправомірних діянь вищенаведених у вироку. Дуже шкодує за наслідками скоєного. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що заподіяні потерпілому злочином збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку, як і те, що він в числі інших добровольців мобілізований на військову службу в ЗСУ і очікує на скерування в зону бойових дій для виконання свого конституційного обов`язку по захисту Батьківщини від російської військової агресії.

Потерпілий ОСОБА_16 подав до суду письмову заяву в якій ствердив, що йому дійсно повністю відшкодовано спричинену обвинуваченими шкоду в добровільному порядку, жодних претензій до останніх немає. Просить суд кримінальне провадження відносно обвинувачених розглядати за його відсутності та не призначати останнім суворе покарання.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду свої доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в судовому засіданні вину визнали повністю, а також те, що вони не оспорюють фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів, розуміють неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудних та дослідженням доказів, які характеризують їхні особи. Обвинувачені та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що винуватість обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень доведено повністю, а їх дії кваліфіковано вірно, зокрема : обвинуваченого ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 186 КК України, так як він за попередньою змовою групою осіб, повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 186 КК України, так як він за попередньою змовою групою осіб, вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, так як він за попередньою змовою групою осіб, вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети зуту.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченим, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів та проступків, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обставини судом не встановлено.

До обтяжуючих відповідальність підсудного ОСОБА_18 обставин суд відносить рецедив злочинів.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудні в скоєному щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю кримінальних правопорушень, заподіяні своїми неправомірними діями збитки відшкодували потерпілому в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудним покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого щодо несуворості міри покарання, яке слід їм призначити, а також враховує і те, що :

підсудний ОСОБА_10 має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; на обліку в ОНД та ОПНЛ не перебуває; раніше не судимий; працюючи хоч і неофіційно проте займається суспільно-корисною працею; його поведінку до і після вчинення кримінальних правопорушень, відношення до вчиненого; являється добровольцем мобілізованим на військову службу в ЗСУ для скерування в зону бойових дій для виконання свого конституційного обов`язку по захисту Батьківщини від російської військової агресії, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має регулярний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки;

підсудний ОСОБА_11 , одружений, являється утриманцем однієї малолітньої дитини; має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; на обліку в ОНД та ОПНЛ не перебуває; згідно ст. 89 КК України не судимий; працюючи хоч і неофіційно проте займається суспільно-корисною працею; його поведінку до і після вчиненого кримінального правопорушення, відношення до вчиненого злочину, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має регулярний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки;

підсудний ОСОБА_12 , одружений, являється утриманцем однієї малолітньої дитини; має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо; на обліку в ОНД та ОПНЛ не перебуває; раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів; не працюючи веде паразитичний спосіб життя; його поведінку до і після вчиненого кримінального правопорушення, відношення до вчиненого злочину, тобто є особою із низьким рівнем соціальної зрілості, яка не має регулярного легального доходу та міцних соціальних зв`язків, що збільшує передумови для подальшої його протиправної поведінки:

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особи підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ними неправомірних діянь і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до обвинувачених норми ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 186 ч. 2 КК України, а саме у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для їх виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Поряд із вищенаведеним, суд вважає призначене обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання у виді штрафу доцільним в умовах введеного в Україні воєнного стану задля наповнення державного бюджету з метою належного фінансування Збройних Сил України для дачі відсічі збройній агресії російської федерації.

Крім того, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_12 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, та призначити підсудному більш м`яке основне покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ст. 186 ч. 2 КК України, проте пов`язане з ізоляцією від суспільства, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Окрім того, застосовуючи до обвинувачених норми ст. 69 КК України, суд приймає до уваги, що у будь-якому разі встановлені обставини, які пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винним навіть мінімального покарання в межах санкції ст. 186 ч. 2 КК України було б явно недоцільним та несправедливим.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповідає також принципу співрозмірності конкретних неправомірних діянь, вчинених ними, з покаранням призначеним останнім.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Питання щодо обрання та заміни запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч. 2, ст. 309 ч. 1 КК України (із змінами в редакції Закону № 270-VI від 15.042008 р.), та призначити йому покарання :

за ст. 186 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень;

за ст. 309 ч. 1 КК України (із змінами в редакції Закону № 270-VI від 15.042008 р.) , у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі складає 1700 (сімнадцять тисяч) гривень;

Згідно ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) 1727 гривень 11 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Шліфіша ОСОБА_19 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки.

З набранням вироком законної сили, з метою його виконання, ОСОБА_12 затримати та взяти під варту. Строк покарання ОСОБА_12 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Речові докази по даному кримінальному провадженню : (а.с. 106, т. 2), (а.с. 115, т. 2), (а.с. 118, т. 2), що передані до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Тисмениця) знишити; CD-R диск із відеозаписом обставин скоєного злочину (а.с. 108-109, т. 2) зберігати при матеріалах даного кримінального провадження; (а.с. 110, т. 2), що передані до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Тисмениця) повернути за приналежністю обвинуваченому ОСОБА_10 ; (а.с. 111-112, т. 2), що передані до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Тисмениця) повернути за приналежністю потерпілому ОСОБА_16 .

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченим та захисникам негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_20