ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 639/645/19

провадження № 51-2021км21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_16,

суддів ОСОБА_17, ОСОБА_18,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_19,

прокурора ОСОБА_20,

засудженого ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_21 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Красносільське Кіровського району Автономної Республіки Крим, на вирок Жовтневого районного суду

м. Харкова від 24 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від

10 грудня 2021 року,

якого засуджено за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України(далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_1 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_1 - із 20 січня 2019 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ

ОСОБА_1 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 20 січня 2019 року по 24 березня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 : на користь потерпілої ОСОБА_2 1968 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди; на користь держави

320 грн процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за те, що він 20 січня2019 року о 22 год 35 хв поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , діючи повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна підбіг до ОСОБА_2 та зненацька завдав їй трьох ударів наявною в нього пустою пляшкою з-під горілки в лобну ділянку праворуч і праву гілку нижньої щелепи, одного удару правим кулаком у праву щоку, після чого зірвав з плеча потерпілої належну їй жіночу сумку з особистими речами. У результаті таких дій ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 було заподіяно легкі тілесні ушкодження та завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2262 грн.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 28 січня 2021 року зазначений вирок суду першої інстанції залишив без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_22 - без задоволення.

Колегіясуддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду постановоювід 09 вересня 2021 року скасувала ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 січня

2021 року стосовно ОСОБА_1 і призначила новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Підставою скасування ухвали апеляційного суду стало істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягало в порушенні права на захист засудженого ОСОБА_1 .

Постановлено зобов`язати апеляційний суд під час нового розгляду здійснити судовий розгляд відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) із дотриманням прав і законних інтересів усіх учасників судового провадження та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення. Інші доводи касаційної скарги про незаконність засудження ОСОБА_1 та недопустимість доказів зобов`язано перевірити і з`ясувати в ході нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 10 грудня 2021 року за результатами повторного апеляційного розгляду зазначений вирок суду першої інстанції залишив без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 і його захисника - адвоката

ОСОБА_22 - без задоволення.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі й доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо нього і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Указуючи на порушення, допущені судами обох інстанцій, засуджений переважно вдається до переоцінки доказів та аналізу фактичних обставин, при цьому посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Зазначає, що висновки суду про його винуватість ґрунтуються на недопустимих доказах, які отриманоз істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що вилучення речей під час огляду місця події було проведено фактично без понятих, а пред`явлення особи для впізнання з потерпілою - без захисника. Крім того, зазначає, що під час пред`явлення його для впізнання потерпілою він перебував укайданках, чим виділявся серед інших осіб. Також, уважає, що свідка ОСОБА_3 , який брав участь у слідчих діях як понятий, зацікавленою особою. Указує на те, що суд першої інстанції проігнорував ряд клопотань сторони захисту про дослідження доказів, зокрема, відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на якій зафіксовано момент його затримання. Вважає, що місцевий суд незаконно відхилив його клопотання про проведення судово-медичної експертизи. Стверджує, що суд не дослідив речових доказів, при цьому не конкретизує, яких саме. Вказує на порушення місцевим судом порядку допиту свідка під час судового засідання 09 грудня 2019 року, у результаті чого, на його думку, було порушено його право на перехресний допит і захист. Посилається на те, що апеляційний суд не виконав вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 09 вересня 2021 року, оскільки проявив формалізм та здійснив лише заміну захисника, а на інші порушення, зокрема, допущені місцевим судом, не звернув уваги.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Захисник підтримав касаційну скаргу підзахисного і просив задовольнити її з викладених у ній підстав.

Прокурор Вараниця В. М. заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого та просив оскаржувані судові рішення залишити без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, позицію засудженого, захисника і прокурора, перевіривши матеріали касаційного провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі засудженого з доповненнями, колегія суддів уважає, що в задоволенні касаційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповнота судового розгляду самі собою можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду апеляційним судом (статті 409, 410 КПК).

Підставами ж для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами попередніхінстанцій норм матеріального і процесуального закону, а вирішуючи питання щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судових рішень, виходить з установлених фактичних обставин, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій.

Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, як про це ставитьпитання в касаційній скарзі засуджений.

За статтею 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У свою чергу, положеннями ст. 94 КПК передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів згідно зі ст. 94 КПК є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Висновок щодо доведеності винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину суд першої інстанції належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які оцінив відповідно до закону в їх сукупності та правильно визнав достатніми і взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку. Кваліфікація дій засудженого як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, вчиненого повторно, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 ККє правильною. Вирок відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2

ст. 186 КК, суд послався на послідовні показання: потерпілої ОСОБА_2 , яка засвідчила, що в день події грабіж стосовно неї вчинив саме ОСОБА_1 , вона його добре запам`ятала та впізнала під час досудового розслідування; свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які повідомили, що в січні 2019 року у вечірній час, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , кожен окремо, з різних квартир почули крики жінки та, виглянувши у вікно, побачили на вулиці конфлікт між жінкою, яка надалі виявилася їх сусідкою, та невідомим чоловіком. ОСОБА_4 вибіг на вулицю і біля сміттєвих баків побачив сусідку на ім`я ОСОБА_6 , від якої втікав невідомий чоловік. ОСОБА_5 побачив, що біля сміттєвих баків на снігу сидить жінка та кричить, а невідомий чоловік намагається вирвати в неї сумку і заподіює їй удари по голові, після чого вона перестала чинити опір, а нападник вирвав у неї сумку та побіг; свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які повідомили, що вони як працівники поліції під час чергування затримали ОСОБА_1 , який намагався від них утекти. Обидва зазначили, що останній, намагаючись від них утекти, по дорозі викидав якісь речі, зокрема

повербанк, який згодом, крім інших речей, було вилучено під час огляду місця події; свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили, що в січні 2019 року в нічний час вони разом працювали в магазині, розташованому за адресою:

АДРЕСА_2 , та були понятими під час огляду місця події, в результаті якого було вилучено речі, розкидані на землі в снігу неподалік магазинів; свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили, що були понятими під час пред`явлення потерпілій і свідкам для впізнання особи, яка скоїла кримінальне правопорушення. Крім цього, місцевий суд акцентував увагу, що свідок ОСОБА_11 надав у судовому засіданні показання про те, що не пам`ятає, щоб у момент пред`явлення для впізнання підозрюваний ОСОБА_1 перебував у кайданках, і якби насправді так було, він би це запам`ятав.

При цьому суд надав об`єктивну оцінку сукупності інших доказів, які містилися, зокрема: у протоколі огляду місця події від 21 січня 2019 року; протоколах пред`явлення особи

для впізнання від 21 січня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; протоколі огляду від 28 січня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_2 ; протоколі проведення слідчого експерименту від 28 січня

2019 року за участю потерпілої ОСОБА_2 ; висновку судово-медичного експерта від 31 січня 2019 року № 09-93/2019 щодо тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_2 ; висновку експерта від 29 січня 2019 року № 347/19 стосовно ринкової вартості об`єктів дослідження; відеозаписах із камер відеоспостереження за 20 січня 2019 року, які розташовані на будинку АДРЕСА_2 ; постанові про визнання речовими доказами від 28 січня 2019 року.

Крім того, згідно з вироком місцевого суду під час судового розгляду було безпосередньо досліджено речові докази, які за постановою слідчого від 28 січня 2019 року передано на зберігання потерпілій. А тому доводи касаційної скарги засудженого щодо недослідження речових доказів є неспроможними.

У вироку також надано критичну оцінку доводам сторони захисту про те, що потерпіла ОСОБА_2 і свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не могли бачити обличчя нападника, оскільки місце вчинення злочину не є освітленим, а потерпіла має вади зору та є особою з інвалідністю 3 групи по зору. Місцевий суд визнав зазначені доводи безпідставними, оскільки дослідженим у судовому засіданні відеозаписом було підтверджено показання потерпілої ОСОБА_2 про те, що місце вчинення злочину є добре освітленим, та вони з нападником перебували близько один до одного, тому вона бачила його обличчя і добре запам`ятала. Крім цього, потерпіла пояснила, що в момент нападу в неї на очах були лінзи, а тому розгледіла обличчя нападника. Також суд першої інстанції зазначив, що, зважаючи на гарне освітлення місця вчинення злочину, а також показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які бачили момент грабежу та перебували від місця нападу на відстані приблизно 20 метрів, суд дійшов висновку щодо правдивості показань, зазначених свідків про те, що вони бачили сукупність характерних рис зовнішності та одягу нападника, після чого в ході слідчої дії впізнали вказану особу

у ОСОБА_1 . Крім того, місцевий суд урахував, що потерпіла ОСОБА_2 , свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 раніше не були знайомі з ОСОБА_1 , проти чого не заперечував і сам засуджений, у зв`язку з цим у потерпілої та зазначених свідків відсутні будь-які підстави для обмови засудженого.

У цьому аспекті викладені в касаційній скарзі сумніви в неупередженості одного зі свідків ( ОСОБА_13 ), який брав участь у слідчих діях як понятий не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, крім цього не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки висновок про винуватість останнього ґрунтується на сукупності інших доказів, наведених в оскаржуваних судових рішеннях, зокрема, фактичними даними, що містяться в показаннях потерпілої ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також вищенаведеними письмовими доказами в їх сукупності.

Також не ґрунтуються на матеріалах судової справи доводи засудженого про порушення його права на захист і перехресний допит свідка під час судового розгляду 09 грудня

2019 року в місцевому суді. Так, із технічного звукозапису судового засідання від

09 грудня 2019 року вбачається, що місцевий суд допитав свідка ОСОБА_12 , який брав участь як понятий у слідчій дії - пред`явленні для впізнання ОСОБА_1 . Тому твердження засудженого про те, що ОСОБА_12 є свідком сторони захисту, є неспроможними, враховуючи вищенаведене. При цьому допит указаного свідка було проведено в порядку, передбаченому приписами КПК, зокрема, надано можливість засудженому та його захиснику ставити свідку питання без будь-яких обмежень.

Отже, установивши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, суд першої інстанції надав їм оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Зміст вироку відповідає вимогам ст. 374 КПК.

Апеляційний розгляд згідно з ч. 1 ст. 405 КПКздійснюється за правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою

31 КПК.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності та обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку. Вона повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.

За статтею 419 КПК в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 2 цієї статті при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Указаних вимог закону апеляційний судпід час перегляду вироку суду першої інстанції дотримався, розглянув кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_22, дійшов висновку, що доводи, наведені в апеляційних скаргах, є безпідставними і не підлягають задоволенню, а тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 залишив без змін.

Надавши оцінку дослідженим місцевим судом доказам, апеляційний судустановив, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні за вказаних у вироку обставин злочину відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які суд всебічно і повно дослідив, правильно оцінив, а сторона захисту,на думку колегії суддів, не спростувала.

Так, апеляційний суд дав критичну оцінку доводам сторони захисту про те, що під час судового розгляду не ідентифіковано, що на дослідженому відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_1 , оскільки вони спростовуються відомостями цього відеозапису та показаннями потерпілої ОСОБА_2 і свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у їх сукупності.

Також, апеляційний суд обґрунтовано зазначив щодо неспроможності тверджень засудженого та захисника про те, що потерпіла ОСОБА_2 має вади зору і могла помилитися під час пред`явлення особи для впізнання. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що після надання потерпілій медичної допомоги з нею було проведено слідчу дію - пред`явлення особи для впізнання, під час якої працівники правоохоронного органу не надавали вказівок на впізнання певної особи та вона відразу впізнала

ОСОБА_1 як особу, яка здійснила напад на неї.

Крім того, в ухвалі апеляційного суду надано обґрунтовану оцінку доводам апеляційних скарг щодо недопустимості фактичних даних протоколів пред`явлення для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , порушення права на захист ОСОБА_1 під час проведення цих слідчих дій, а також про неможливість впізнання засудженого свідками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Так, апеляційний суд звернув увагу, що доводи сторони захисту про недопустимість фактичних даних протоколу пред`явлення для впізнання від 21 січня 2019 року як доказу з тієї підстави, що ОСОБА_1 не було надано захисника, є безпідставними, оскільки спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_2 , яка пояснила, що ОСОБА_1 під час проведення впізнання присутності захисника не вимагав. Доводи апеляційної скарги про неможливість впізнання засудженого свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також обґрунтовано визнано неспроможними з посиланням на те, що зазначені свідки в місцевому суді пояснили, що впізнали ОСОБА_1 за статурою, одягом та загальними ознаками.

Також апеляційний суд обґрунтовано визнав безпідставними доводи сторони захисту про необхідність скасування вироку місцевого суду через те, що не проведено допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у забезпеченні явки яких суд сприяв, однак останні не були допитані з об`єктивних причин. Спростував суд твердження апеляційних скарг про те, що свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не були присутніми під час огляду місця події, в ході якого було вилучено ряд речей, належних потерпілій, при цьому суд послався на показання свідків, надані в суді першої інстанції. Навів обґрунтовані аргументи на спростування доводів про те, що у засудженого не було вилучено жодних речей потерпілої, а на долучених речових доказах відсутні його відбитки пальців, зокрема, вказавши, що згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_1 під час вчинення злочину перебував у перчатках, які також було вилучено у процесі огляду місця події 21 січня

2019 року. Надано обґрунтовану відповідь на доводи сторони захисту, які викладено в касаційній скарзі засудженого, щодо необґрунтованого залишення без задоволення клопотання про витребування та дослідження відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, а також проведення судово-медичної експертизи.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду навела обґрунтовані спростування на доводи сторони захисту про те, що суд не з`ясував усіх фактичних обставин справи та допустив неповноту судового розгляду.

Із викладеного вбачається, що доводи апеляційних скарг засудженого і захисника належним чином перевірено, суд дав змістовні відповіді на них. Апеляційний розгляд справи проведено в межах поданої апеляційної скарги з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

В оскаржених судових рішеннях проаналізовано та оцінено всі розглянуті в судовому засіданні докази в їх сукупності. Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 2

ст. 186 КК, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, вчинене повторно.Ставити під сумнів юридичну оцінку злочинних дій ОСОБА_1 колегія суддів підстав не має.

Суд погоджується із зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційний суд з дотриманням положень ст. 405 КПК розглянув апеляційні скарги засудженого та захисника і дійшов правильного висновку, що вирок місцевого суду в частині доведення винуватості та юридичної кваліфікації відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та вмотивованим. З такими висновками погоджується і суд касаційної інстанції.

В аспекті вищезгаданого наведені в касаційній скарзі засудженого доводи про те, що апеляційний суд не виконав вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 09 вересня 2021 року, є неспроможними.

Інші доводи засудженого, що стосуються оцінки фактичних обставин та дослідження доказів, Суд не бере до уваги, оскільки вони не є предметом касаційного розгляду відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК.

У зв`язку з цим Суд не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції під час перегляду вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 .

Наведені в касаційній скарзі доводи не ставлять під сумнів правильності висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях і не містять переконливих обґрунтувань, які би давали підстави Верховному Суду безспірно стверджувати, що ці судові рішення ухвалено без додержання положень статей 370, 374, 419, 420 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би могли бути безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, під час розгляду справи в суді касаційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2021 рокустосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18