Справа № 157/1329/21 Провадження №11-кп/802/558/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.297 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 травня 2022 року про задоволення клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_9 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И В
Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 травня 2022 року застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.297 КК України.
Так, згідно ухвали суду ОСОБА_10 13 липня 2021 року близько 07 год. 30 хв. перебуваючи на території кладовища, яке розташоване в урочищі «Щільніце» у с. Пнівне Камінь-Каширського району Волинської області, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до місць поховання померлих, діючи умисно, з мотивів порушення громадського порядку та завдання моральних страждань родичам померлих, підійшов до місць поховання - могил померлих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , на яких встановлено бетонні пам`ятники, та здійснив наругу над зазначеними могилами, поваливши бетонні хрести на землю та розбивши молотком бетонні пам`ятники на могилі вищевказаних померлих осіб, в результаті чого близьким родичам померлих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 завдано моральних страждань.
Таким чином, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, тобто наруга над могилою.
ОСОБА_10 у судовому засіданні свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 297 КК України фактично визнав та пояснив, що бетонні пам`ятники родичів потерпілих розбив через те, що ці родичі його у дитинстві ображали, а також його ображали потерпілі, зокрема, 8 травня 2021 року.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_10 вважає судове рішення незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №262 від 27.09.2021 року, на момент скоєння інкримінованого йому протиправного діяння виявляв ознаки хронічного психічного захворювання, через яке він був позбавлений здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Проте, в ухвалі суду зазначено, про вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння «діючи умисно, з мотивів порушення громадського порядку та завдання моральних страждань родичам померлих», що свідчить про усвідомлення ним протиправності та незаконності своїх дій. Висновки суду про психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно-небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону.
Крім того, вказує про те, що судом першої інстанції констатовано визнання ОСОБА_10 вини у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.297 КК України, що не передбачено положеннями ст.513 КПК України. Посилаючись на вищевказані обставини, прокурор просить оскаржувану ухвалу змінити. Вважати клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 задоволеним та доведеним вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України. Виключити з мотивувальної частини ухвали суду посилання на визнання доведеним наявності умислу, мети і мотиву дій ОСОБА_10 та вказівку про визнання обвинуваченим вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України. В решті ухвалу залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, прокурора та захисника, які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч.1 ст.297 КК України, висновок суду, зроблений у резолютивній частині рішення про визнання доведеним вчинення ним, суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, і за яке до нього застосовані примусові заходи медичного характеру, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується та не оскаржується.
Разом з тим, прокурор в апеляційній скарзі вказує про істотне порушення місцевим судом норм кримінального процесуального закону щодо неналежного викладення мотивувальної частини судового рішення, яке стосується висновку суду про вчинення суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень.
Такі доводи прокурора є слушними з врахуванням наступного.
Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд відповідно до ч.1 ст.513 КПК України з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
При цьому, згідно з ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до положень ч.1 ст.512 КПК України здійснюється за загальними правилами КПК України.
Апеляційним судом встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повній мірі.
Водночас, колегія суддів апеляційного суду вважає прийнятними апеляційні доводи прокурора щодо безпідставного посилання суду першої інстанції на спрямованість умислу, мети і мотиву дій ОСОБА_10 при вчиненні ним інкримінованого суспільно небезпечного діяння та вказівку про визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України.
Так, осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст.19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. При цьому, неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.
Відповідно до дослідженого висновку судово-психіатричної експертизи №262 від 27.09.2021 року ОСОБА_10 в даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдальної шизофренії з безперервним перебігом, параноїдальним синдромом, емоційно-вольовим зниженням, та не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. За своїм психічним станом до виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом.
Таким чином, посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині ухвали на спрямованість умислу і мотиву дій та вказівку про визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні суспільно небезпечного діяння, як на складові злочину (суспільно небезпечного діяння), підлягає виключенню як зайві.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновків, що скаргу прокурора слід задовольнити.
Оскільки, колегія суддів апеляційного суду вважає дане порушення в контексті ст. 411 КПК України таким, що не є істотним та не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому не тягне за собою зміни оскаржуваного рішення.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на визнання доведеним наявності умислу і мотиву діяння ОСОБА_10 та вказівку про визнання вини обвинуваченим у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 травня 2022 року щодо ОСОБА_10 без змін.
Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на визнання доведеним наявності умислу і мотиву діяння ОСОБА_10 та вказівку про визнання вини обвинуваченим у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий
Судді