ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1586/22 Справа № 203/3377/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2022 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянув у закритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження № 0000342 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
підозрюваного за ч.4 ст. 405 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 12 вересня 2022 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) строком до 07 листопада 2022 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст. 405 КК України та наявністю ризиків, що останній може: переховуватися від суду та слідства; незаконно впливати на свідків, тому зазначив про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. На підставі абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначив заставу.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.5 ст. 194 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги захисник обгрунтовує тим, що рішення слідчого судді суворе для ОСОБА_7 , так як тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. При цьому, наявність ризиків не підтверджується долученими до клопотання матеріалами та є припущеннями. Разом з цим, захисник вважає, що прокурор не довів обставини неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, так як останній раніше не судимий, проживав до мобілізації за місцем реєстрації разом з дружиною, та відповідно до характеристики з місці проходження служби зарекомендував себе, як спокійний, вихований і таким, що користується повагою серед інших військовослужбовців.
В апеляційному суді захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Висновки слідчого судді про обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, наданими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується, що Третім СВ (з дислокацією у м. Маріуполь) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000342 від 09 вересня 2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.405 КК України(а.с.12)
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст.405 КК України, яка в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому на підставі ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, враховуючи тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, що останньому знайомі свідки з якими разом проходив військову службу, покази яких суд бере до уваги під час розгляду кримінального провадження по суті.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а в справі «Москаленко проти України», зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Стосовно доводів апеляційної скарги про можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу враховуючи характеризуючі дані про останнього, то апеляційний суд зазначає, що такі дані мають місце, однак прокурором слідчому судді було доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжний заходів запобігаю встановлених ризиків, із врахуванням обґрунтованої підозри та наявності ризиків. У зв`язку з чим, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Істотних порушень КПК України, під час апеляційного перегляду, які б були підставою для скасування рішення слідчого судді не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч.4 ст. 405 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4