Справа № 171/2965/21
1-кп/171/66/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши дистанційно у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000230, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2021 року, стосовно ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:
11.03.2022 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.121 КК України, в зв`язку з чим йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому строк дії запобіжного заходу закінчується 31.03.2022 року. Прокурор вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що свідчить про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше вчиняв злочини, передбачені ч.2,3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, за які відбував покарання у вигляді позбавлення волі, постійного місця роботи чи навчання немає, постійного джерела доходів не має, іншою суспільно корисною працею не зайнятий, за місцем проживання характеризується негативно, про що свідчать неодноразові звернення до ВП № 8 громадян про погрози з боку останнього, також ОСОБА_5 на даний час перебуває на обліку ВП № 8 під адміністративним наглядом, який постійно порушує та неодноразово протягом останніх 6 місяців притягувався до адміністративної відповідальності за ст.187 КУпАП, крім того обвинувачений може незаконно впливати на свідків, так як в побуті агресивний, схильний до вчинення домашнього насильства. Також вказує на те, що 24.02.2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено у країні воєнний стан, тому забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, що передбачені ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», є підставою для обмеження конституційних прав і свобод громадян, що передбачені статтями 30-34,38,39,41-44,53 Конституції України.
Наявність вказаних ризиків свідчить, що більш м`який запобіжний захід не буде слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що наразі йому зрозуміло, яке рішення постановить суд за даним клопотанням. Інших пояснень не надав.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 на домашній арешт, так як обвинувачений проживає з бабусею, яка отримує пенсію та зможе забезпечити виконання ним покладених судом обов`язків. Також вказав, що ризики, зазначені прокурором, на даний час перестали існувати, тому відсутні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів підлягає задоволенню, клопотання захисника ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених п.1 та п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, ці ризики на теперішній час не змінилися, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що наявні достатні докази про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України; ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування, суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше вчиняв злочини, передбачені ч. 2, 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, за які відбував покарання у вигляді позбавлення волі, постійного місця роботи чи навчання немає, постійного джерела доходів не має, іншою суспільно корисною працею не зайнятий, за місцем проживання характеризується негативно, також ОСОБА_5 на даний час перебуває на обліку ВП № 8 під адміністративним наглядом, який постійно порушує та неодноразово протягом останніх 6 місяців притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 187 КУпАП, може незаконно впливати на свідків, так як в побуті агресивний, схильний до вчинення домашнього насильства. На даний час ризики не перестали існувати, а тому вважає, що наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.
Судом встановлено, що 20.12.2021 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000230, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2021 року, стосовно ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не одружений, утриманців не має, не працює, був засуджений Апостолівським районним судом Дніпропетровської області 12.11.2015 року за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20.07.2016 року іспитовий строк скасовано та засудженого ОСОБА_5 направлено для відбуття покарання, призначеного вищевказаним вироком.
24.07.2020 року ОСОБА_5 звільнено від відбуття покарання умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 20 днів.
Відповідно до копій постанов Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада, 08 листопада, 03 червня 2021 року ОСОБА_5 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.1732, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.1732 КУпАП, що мали місце 12 та 28 травня, 06,14,22,27,30 вересня, 04,05 жовтня, 06,10 листопада 2021 року, що свідчить про відсутність у обвинуваченого бажання стати на шлях виправлення після звільнення з місць позбавлення волі.
На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_5 16.12.2021 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12.02.2022 року, який ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2022 року продовжено до 31.03.2022 року.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд врахував, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України, ці ризики на теперішній час не змінилися, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нового злочину, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, крім того обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, в побуті агресивний, що підтверджує наявність ризиків, що, знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, та незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Суд, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, не вбачає жодних підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки обвинувачений раніше судимий, на шлях виправлення після звільнення з місць позбавлення волі не став, систематично вчиняв адміністративні правопорушення, в побуті агресивний, не має міцних соціальних зв`язків.
Також суд враховує, що обвинувачений як особа становить суспільну небезпеку для населення з огляду на те, що з 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку. Наявність вказаного ризику виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Відтак, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.331,350, 369-372,376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Апостолове Дніпропетровської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів до 14 травня 2022 року.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали направити начальнику Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області для відома та виконання, а також для вручення обвинуваченому.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення.
Повний текст ухвали складено о 13-30 годині 16 березня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_1