печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_12,

при секретарі: ОСОБА_13,

за участю:

прокурора: ОСОБА_14,

захисника - адвоката: ОСОБА_15,

захисника - адвоката: ОСОБА_16,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_17, погоджене Прокурором у кримінальному провадженні № 0000510 - Заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_18, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_17, за погодженням з Прокурором у кримінальному провадженні № 0000510 - Заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_18, звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 року за підозрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та за фактами вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 209 та ч. 3 ст. 358 КК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що після введення в Україні воєнного стану, приблизно наприкінці лютого 2022 року, точна дата, час та місце на теперішній час не встановлені, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою, а саме коштами, які Міністерство оборони України використовувало для закупівлі товарів військового призначення на потреби Збройних Сил України.

Для забезпечення виконання свого злочинного задуму ОСОБА_1 та ОСОБА_2 запланували залучити низку інших осіб, як обізнаних із злочинним задумом, так і не обізнаних із таким наміром.

Також вирішено використати осіб, яких введено в оману стосовно справжньої мети вчинюваних дій, а також документи підприємства іноземної юрисдикції.

Таким чином, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інші наразі не встановлені досудовим розслідуванням особи заздалегідь, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

За злочинним планом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вони мали здійснити пошук потенційних із відповідною репутацією постачальників товарів військового призначення для потреб Збройних Сил України за кордоном і організувати укладення договору між Міністерством оборони України та постачальником продукції із подальшим перерахуванням державних коштів на користь іноземного підприємства.

У подальшому, шляхом зловживання довірою та введенням в оману щодо своїх реальних намірів, а також шляхом тиску чи погроз ОСОБА_1 та ОСОБА_2 планували схилити реального потенційного постачальника до залучення у певній частині виконання контракту компанії-посередника, що підконтрольна співучасникам злочинних дій, яка б і отримала в кінцевому результаті частину державних коштів під зобов`язання щодо здійснення поставки на користь Міноборони.

В дійсності компанія-посередник свої зобов`язання щодо поставки у своїй частині виконувати не мала і не могла, а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх співучасники, заволодівши державними коштами, мали розпорядитись ними на власний розсуд.

Зокрема, з метою реалізації свого злочинного задуму ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залучили до вчинення злочину документи та директора підконтрольної компанії WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L. (Королівство Бахрейн) ОСОБА_3 , тим самим вступивши з ним у попередню злочинну змову для шахрайського заволодіння коштами Міністерства оборони України.

Поряд із цим, задля надання видимості наявності повноважень представляти інтереси Міністерства оборони України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у невстановлений наразі час та місці, однак не пізніше 08.03.2022 року, отримали документ - лист від імені Міністра оборони України датований 06.03.2022 за № 220/1378, згідно з яким їх уповноважено представляти інтереси Міністерства оборони України щодо закупівлі товарів військового призначення для стримання воєнної агресії російської федерації.

Із використанням цього листа, переслідуючи мету реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебуваючи на території Турецької Республіки 08.03.2022 зустрілися з керівниками групи компаній, зокрема з ОСОБА_4 - президентом компанії 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti. (Турецька Республіка), пред`явили лист Міністра оборони України від 06.03.2022 № 220/1378 та запропонували укласти низку договорів щодо постачання товарів військового призначення для потреб Збройних Сил України.

За наслідками проведених переговорів здійснена відповідна комерційна пропозиція, яка була прийнята, і 14.03.2022 між Міністерством оборони України та компанією 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti. (Турецька Республіка) укладено договір поставки № FM - 22031401 щодо 30 тис. одиниць військових балістичних жилетів IV рівня захисту на загальну суму 16 656 300 євро (ціна за одиницю 552,71 євро).

28.03.2022 Міністерством оборони України здійснено переказ коштів у сумі 16 656 300 євро на рахунок компанії 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti. згідно з укладеним договором поставки, а 01.04.2022 указана сума коштів була зарахована на рахунок зазначеної турецької компанії.

Після вказаних подій, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , отримавши підтвердження надходження коштів Міністерства оборони України на рахунки компанії 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti., діючи відповідно до попередньо розробленого злочинного плану, почали вести переговори з президентом вказаної компанії ОСОБА_10 щодо необхідності перерахування коштів на рахунки підконтрольної їм бахрейнської компанії WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L., і надали реквізити цієї раніше-невідомої ОСОБА_10 компанії.

При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переконували ОСОБА_4 , застосовуючи методи впливу та прихованого тиску, що WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L. візьме на себе зобов`язання щодо часткової поставки військових балістичних жилетів IV рівня захисту на користь Міністерства оборони України.

У свою чергу ОСОБА_4 , будучи введений в оману ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо дійсності їх намірів про здійснення на користь Міноборони України закупівлі у бахрейнської компанії бронежилетів для потреб ЗСУ, 04.04.2022 від імені компанії 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti., під впливом громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписав договір з WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L. на постачання 1000 бронежилетів ІV рівня захисту.

За п. 5.2. Договору поставка Товару мала бути здійснена до 15 квітня 2022 року з дати оплати відповідно до Розділу 3 Договору від 04.04.2022.

08.04.2022 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti. згідно з укладеним договором кошти в сумі 580 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 08.04.2022 становило 16 967 842,00 грн., перераховано на рахунок бахрейнської компанії WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L., директором якої був ОСОБА_3 , що у свою чергу був залучений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до вчинення злочину.

Відповідно до отриманих відомостей з Державної митної служби України бронежилети від бахрейнської компанії WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L. на територію України не ввозились.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 та іншими наразі не встановленими особами, шляхом обману та зловживання довірою заволоділи державними коштами в сумі 580 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 08.04.2022 року становило 16 967 842,00 грн.

26.08.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю російської федерації, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до наявної інформації в матеріалах кримінального провадження ОСОБА_1 23.02.2022 року останній раз покинув територію України та більше не повертався.

Водночас, у зв`язку з не встановленням місця перебування ОСОБА_1 на території України та за її межами, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 26.08.2022 року у день його складення, та наявної інформації про місце його фактичного перебування на підставі ч. 1 ст. 42, ст.ст. 111-112, ч. 2 ст. 135, 276-278 КПК України, здійснено виїзд за місцем розташування нерухомого майна, що перебуває у нього у власності за адресою: АДРЕСА_2 , де під час обшуку повідомлення про підозру ОСОБА_1 залишено на видному місці.

Крім того, повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено захиснику ОСОБА_1 - адвокату ОСОБА_19 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , який від отримання повідомлення про підозру відмовився у присутності понятих.

Також, повідомлення про підозру ОСОБА_1 вручено уповноваженій особі будинку за адресою: АДРЕСА_4 для передачі останньому.

Одночасно з цим, повідомлення про підозру ОСОБА_1 направлено поштовим зв`язком за усіма відомими адресами його реєстрації та проживання.

Також, повідомлення про підозру ОСОБА_1 26.08.2022 року направлено поштовим зв`язком до КП «Житло-Сервіс», організації які здійснює обслуговування будинків за адресою: АДРЕСА_5 для передачі ОСОБА_1 .

Крім цього, на скан-копію повідомлення про підозру ОСОБА_1 слідчим було накладено кваліфікований електронний підпис та у день його складання відправлено за допомогою месенджера «WhatsApp» на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_1 .

Обгрунтованість підозри ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності, зокрема:

- дорученням Міністра оборони України від 06.03.2022 року 220/1378, якою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доручено представляти інтереси Міністерства оборони України з питань закупівлі товарів військового призначення для стримання воєнної агресії російської федерації;

- показаннями свідка ОСОБА_6 ;

- показаннями ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 ;

- документами, що добровільно надані ОСОБА_10 : копією договору № FM-22031401 від 14.03.2022 між FarmTR Gіda та Міністерством оборони України, специфікацією та інвойсом; копією договору між турецькою компанією FarmTR Gіda та бахрейнською компанією WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L. від 04.04.2022 № FR-WL202204 та платіжними документами щодо перерахування коштів; CMR № 2219319 від 08.04.2022; копіями знімків екрану мобільного телефону з листуванням у месенджері WhatsApp; роздруківками спілкування у групових чатах у месенджері WhatsApp;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2022 року;

- показаннями свідка ОСОБА_11 ;

- листом Державної митної служби України від 26.08.2022 року;

- матеріалами тимчасового доступу в Державній службі фінансового моніторингу України, здійсненого на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.08.2022 року;

- сукупністю інших даних та доказів, отриманих в процесі здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

09.09.2022 року, зважаючи на те, що місцезнаходження підозрюваного не відоме, останній перебуває за межами України, ОСОБА_1 оголошено в розшук, в тому числі, 10.09.2022 року останнього оголошено у міжнародний розшук, про що винесені відповідні постанови.

23.09.2022 року оперативним працівникам ДСР НПУ листом ГСУ НПУ № 22787/24/1/2-2022/вс доручено заведення оперативно-розшукової справи та проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000510, спрямованих на встановлення місця знаходження і місця проживання підозрюваного ОСОБА_1 та забезпечення його прибуття до Головного слідчого управління Національної поліції України для проведення з ним слідчих і процесуальних дій.

Відтак, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_1 кримінального правопорушення, обставини його імовірного вчинення, особу підозрюваного, слідчий та прокурор вважають, що більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, не забезпечать виконання ОСОБА_1 процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на спеціалістів, експертів у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив задовольнити, зазначивши, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від притягнення його до кримінальної відповідальності та оголошений в міжнародний розшук.

В судовому засіданні захисники підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечували, просили відмовити. Подали письмові заперечення, в яких просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на необргунтованість підозри та здійснення її вручення з порушенням ст.ст. 276-279 КПК України; відсутність доказів перебування ОСОБА_1 у міжнародному розшуку, а також відсутність будь-яких доказів переховування ОСОБА_1 від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки останній повідомляв орган досудового розслідування про місце свого перебування, причини залишення території України та готовий співпрацювати з органом досудового розслідування для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Вищевказані обставини в їх сукупності виключають підстави, визначені ст.ст. 177, 193 КПК України, для обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши пояснення прокурора, враховуючи пояснення захисників та їх письмові заперечення, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022 року за № 0000510 за підозрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209 та ч. 3 ст. 358 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 26.08.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке у зв`язку з відсутністю інформації про його фактичне місце перебування позбавило орган досудового розслідування можливості вручити письмове повідомлення про підозру від 26.08.2022 року у день його складання, а тому зазначене повідомлення про підозру, відповідно до вимог ст.ст. 111, 278 та Глави 11 КПК України, направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Постановою Старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_17 від 09.09.2022 року оголошено розшук ОСОБА_1 , здійснення якого доручено Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Головному слідчому управлінню Національної поліції України.

Постановою Старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_17 від 10.09.2022 року оголошено міжнародний розшук ОСОБА_1 , здійснення якого доручено Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Як визначено у ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, обов`язок доведення факту оголошення та перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на сторону обвинувачення.

В обґрунтування оголошення підозрюваного ОСОБА_1 у міжнародний розшук сторона обвинувачення посилається на:

1) наявну у рапортах головного о/у ДСР НП України інформацію перетин 23.02.2022 року ОСОБА_1 державного кордону України у напрямку виїзд повітряним транспортом рейсом 752 Київ-Варшава (арк. 7, 12 долучених до клопотання матеріалів);

2) прийняття 09.09.2022 року та 10.09.2022 року постанов про оголошення ОСОБА_1 у розшук та міжнародний розшук відповідно (арк. 127зв.-128, 128зв.-129 долучених до клопотання матеріалів);

3) доручення слідчого ДСР НП України про здійснення розшуку ОСОБА_1 та інформацію ДСР НП України про заведення ОРС категорії "Розшук" № 11р/55-2022 відносно ОСОБА_1 (арк. 129зв.-130, 130зв. долучених до клопотання матеріалів).

Слідчий у клопотанні посилається на положення Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним Наказом № 3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, та Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, про те, що - здійснення розшуку підозрюваного за межами України можливе шляхом внесення відповідних відомостей (сповіщення з "червоним кутом") про міжнародний розшук до баз даних Інтерпол для чого, у свою чергу, необхідно попередньо надіслати запит правоохоронного органу до НЦБ Інтерполу в Україні із долученим до нього діючим ордером на арешт або судовим рішенням подібного роду.

Так, заведення ОРС категорії "Розшук" № 11р/55-2022 відносно підозрюваного ОСОБА_1 підтверджує лише факт оголошення, здійснення та перебування особи у державному розшуку, оскільки національні підрозділи, уповноважені на здійснення оперативно-розшукової діяльності, можуть здійснювати розшук за запитом правоохоронного органу України лише і виключно на території України, а не за її межами. У передбачених випадках та за наявності відповідних підстав національні підрозділи, уповноважені на здійснення оперативно-розшукової діяльності, можуть здійснювати міжнародний розшук, виключно за запитом інших держав та міжнародних правоохоронних організацій відповідно до законодавства України, міжнародних договорів України, а також установчих актів та правил міжнародних правоохоронних організацій, членом яких є Україна. Зазначене чітко передбачено у ст.ст. 5-1, 6 та 7 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність".

Інструкція про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджена спільним Наказом № 3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, на яку сторона обвинувачення посилається у своєму клопотанні, втратила чинність на підставі спільного Наказу № 612/379/227/511 від 17.08.2020. Замість вказаної Інструкції наразі діє Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 року.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 281 КПК України, до оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України, про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1 гл. 2 та п. 1 гл. 3 розділу I Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 року, до ЄРДР вносяться, зокрема, відомості про оголошення розшуку підозрюваного протягом 24 годин з моменту винесення прокурором або слідчим відповідної постанови.

Вказаних вимог КПК України та Положення про ЄРДР стороною обвинувачення дотримано не було, а винесені постанови про розшук ОСОБА_1 від 09.09.2022 року та від 10.09.2022 року носять формальний характер, оскільки такі процесуальні рішення прийняті без наявності достатніх підстав для їх прийняття, а саме без вжиття реальних і достатніх заходів для забезпечення явки підозрюваного ОСОБА_1 та встановлення місцезнаходження останнього.

Так, з долучених до клопотання матеріалів вбачається, що сторона обвинувачення, у порушення абз. 2 ч. 1 ст. 281 КПК України, до прийняття рішення про оголошення підозрюваного ОСОБА_1 у розшук - не вжила жодних належних і достатніх заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Зокрема, стороною обвинувачення не вжито заходів щодо перевірки наявної інформації про перетин ОСОБА_1 державного кордону у напрямку виїзд шляхом надіслання запиту і отримання інформації із системи "Аркан", яка функціонує на підставі Положення про інтегровану міжвідомчу інформаційно-телекомунікаційну систему щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (затв. спільним Наказом № 284/287/214/150/64/175/266/75 від 03.04.2008 року). Отримання інформації з бази даних системи "Аркан" є єдиним належним способом перевірки факту перетину особою державного кордону.

Крім того, сторона обвинувачення, у випадку наявності перевіреної інформації про перетин підозрюваним ОСОБА_1 у напрямку виїзд, мала вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження за кордоном у порядку міжнародного співробітництва. Очевидно, що найбільш дієвим способом такої перевірки мало б бути звернення сторони обвинувачення до Національного центрального бюро Інтерполу (національний уповноважений підрозділ, яким є Департамент міжнародного поліцейського співробітництва НП України). Відповідно до вищевказаної п.п. 1, 2, 5 розділу II та п. 2 розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Інтерпол, уповноважений підрозділ на підставі отриманого від правоохоронного органу України запиту/звернення забезпечує використання інформаційної системи Інтерполу шляхом надсилання запиту про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу, зокрема, Синього оповіщення (BLUE NOTICE) - метою якого є отримання, зокрема, інформації про місцезнаходження особи, яка є підозрюваною у кримінальному провадженні.

Окрім того, лише після встановлення реального місцезнаходження ОСОБА_1 сторона обвинувачення мала вжити заходів до належного повідомлення про виклик підозрюваного ОСОБА_1 для участі у відповідних слідчих та інших процесуальних діях.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію; повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 КПК України, слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою. Частини 1 та 7 статті 135 КПК України визначаються, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою; повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Частина 1 статті 566 КПК України передбачає, що особу, яка перебуває за межами України, для провадження слідчих чи інших процесуальних дій на території України викликають повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу. Викликаній особі, крім підозрюваного та обвинуваченого, повідомляється про розмір і порядок відшкодування витрат, пов`язаних з викликом. Запит (доручення) у рамках міжнародної правової допомоги про виклик особи, яка перебуває за межами України, направляється компетентному органу іноземної держави не пізніше шістдесяти діб до дати явки особи або в інший строк, передбачений міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Отже, вказані нормативні положення чітко передбачають порядок виклику особи (незалежно від її процесуального статусу) до слідчого та прокурора та дії останніх щодо здійснення виклику. Про неявку без поважних причин на виклик до слідчого або прокурора можна вести мову лише у випадку належного повідомлення про такий виклик. У даному кримінальному провадженні слідчим та прокурором не дотримано процедуру здійснення виклику. Зокрема, за наявності неперевіреної інформації про виїзд ОСОБА_1 за кордон задовго до початку кримінального провадження, сторона обвинувачення не вжила жодних заходів щодо перевірки такої інформації та не дотрималась належної процедури виклику особи, яка перебуває за межами України.

Окрім того, у порушення ч. 2 ст. 281 КПК України та п. 1 гл. 2 та п. 1 гл. 3 розділу I Положення про ЄРДР, стороною обвинувачення не долучено до клопотання про обрання запобіжного заходу витяг з ЄРДР з інформацією, яка підтверджує прийняття процесуального рішення про розшук.

КПК України не визначає процедуру і момент оголошення особи у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Суть і зміст міжнародного розшуку свідчить про те, що відносини, які виникають щодо його здійснення, завжди є публічно-правовими і міжнародними, тобто відносинами, які реалізуються у процесі співпраці між різними державами.

З огляду на вказане, при вирішенні питання щодо процедури і моменту оголошення особи у міжнародний розшук необхідно керуватися нормами КПК України щодо міжнародного співробітництва у кримінальному провадженні та положеннями міжнародних багатосторонніх і двосторонніх договорів, учасником яких є Україна, про правову допомогу у сфері кримінального переслідування.

Одним із способів отримання міжнародно-правової допомоги, яка стосується питання міжнародного розшуку, є використання можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, учасником якого є Україна. Використання правоохоронними органами можливостей Інтерпол урегульовано Інструкцією про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої спільним Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 року.

Відповідно до п.п. 2, 5 розділу II та п.п. 1, 2 розділу IV вказаної Інстанції, з метою досягнення цілей міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу - уповноваженим підрозділ на підставі отриманого від правоохоронного органу України запиту/звернення надсилає запит про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу, зокрема:

1) Червоного оповіщення (RED NOTICE) - щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну - для цього оповіщення обов`язковим є надання ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування;

2) Синього оповіщення (BLUE NOTICE) - щодо осіб, які становлять інтерес для правоохоронних органів України в рамках кримінальних проваджень та/або оперативно-розшукових справ, з метою отримання інформації про особу та/або встановлення місцезнаходження особи.

Кожен з вказаних видів публікацій може бути використаний для цілей міжнародного розшуку підозрюваного/обвинуваченого. Різниця між Червоним і Синім оповіщенням лише у наявності спеціальної мети Червоного оповіщення - розшук з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну, однак кожне з цих оповіщень є формою міжнародного розшуку підозрюваного/обвинуваченого з використанням можливостей Інтерпол. Це спростовує твердження, яке міститься у клопотанні сторони обвинувачення, про те, що лише публікація Червоного оповіщення є підставою для міжнародного розшуку особи через Інтерпол.

Разом з тим, Інтерпол - це не єдиний можливий спосіб, у межах якого можливе здійснення міжнародного співробітництво щодо міжнародного розшуку особи. До того ж, сама Інструкція № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 року в жодній із норм не встановлює обов`язку використання можливостей Інтерполу в рамках міжнародного розшуку. Натомість, системний аналіз кримінального процесуального законодавство вказує на те, що це всього лише один із можливих способів його реалізації. Процесуальні дії щодо розшуку підозрюваного/обвинуваченого, який перебуває за межами України, можуть здійснюватись в межах двосторонніх і багатосторонніх договорів про міжнародно-правову допомогу в кримінальних справах або за засадах взаємності за відсутності відповідного міжнародного договору. Вказане чітко передбачено у статтях 242-244 КПК України щодо обсягу і правил міжнародного співробітництва під час кримінального провадження.

Отже, задля того, щоб особа вважалася такою, що є оголошеною міжнародний розшук, - має бути здійснено певний комплекс заходів у порядку міжнародного співробітництва. Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на сторону обвинувачення, яка подала клопотання про застосування запобіжного заходу, і такий факт має підтверджуватись відповідними відомостями. Сам лише факт прийняття органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваної особи в міжнародний розшук не є підтвердженням дотримання належної процедури оголошення особи у розшук. Стороною обвинувачення не надано будь-яких належних доказів про результати міжнародного співробітництва щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 . Більш того, сторона обвинувачення на підтвердження вже нібито наявного факту оголошення підозрюваного ОСОБА_1 у міжнародний розшук посилається на необхідність отримання судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як умови для оголошення такого розшуку.

Таким чином, ОСОБА_1 не є особою, оголошеною у міжнародний розшук.

Крім того, сторона обвинувачення у клопотання посилається на наявність ризиків того, що ОСОБА_1 може здійснити такі, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на спеціалістів, експертів у кримінальному провадженні; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 4) вчинити інші кримінальні правопорушення.

Сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_1 може переховуватися та вже фактично переховується від органів досудового розслідування та суду.

У постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 року у справі № 5-1кс15 суд роз`яснив, що під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Отже, при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_1 виїхав за межі України не тільки до події інкримінованого йому злочину, а й задовго до початку кримінального провадження та повідомлення йому про підозру, отже відсутні підстави стверджувати, що такий виїзд ОСОБА_1 за кордон був пов`язаний з ухваленням від органу досудового розслідування або суду. Долучені до клопотання матеріали не містять як даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства, так і даних про те, що ОСОБА_1 викликався до органу досудового розслідування з дотриманням належної процедури.

Навпаки, на адресу органу досудового розслідування захисниками ОСОБА_1 було подано декілька клопотань (від 01.09.2022 року, 10.09.2022 року, 12.09.2022 року, 13.09.2022 року) щодо проведення його допиту в Литві по відеозв`язку або у порядку міжнародного співробітництва. Окрім того, 19.09.2022 року безпосередньо ОСОБА_1 слідчому та прокурору були направлені з Литовської Республіки його пояснення на спростування інкримінованого кримінально-протиправного діяння. В даних поясненнях зазначено адресу місцеперебування ОСОБА_1 у Литовській Республіці, де ОСОБА_1 проживає на законних підставах.

Отже, відсутні підстави стверджувати про переховування та ухилення ОСОБА_1 від явки до слідчого або суду.

Ризик незаконного впливу підозрюваного на спеціалістів, експертів, у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення є припущеннями, оскільки не підтверджені конкретними фактами і відомостями, яке мають доказове значення для обґрунтованого ствердження про наявність таких ризиків.

Враховуючи, що в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 на час розгляду слідчим суддею клопотання перебуває у міжнародному розшуку, а також не доведення прокурором наявності ризиків, передбачених статтею 177 КК України, що виключає можливість обрання відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_17, погоджене Прокурором у кримінальному провадженні № 0000510 - Заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_18, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12