Справа № 308/3152/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження № 0001557, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2017 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львів, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого, тимчасово непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Ужгородської місцевої прокуратури 26 березня 2020 року, ОСОБА_4 , якого 07.09.2016 Залізничним районним судом м. Львів засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України 2001 року до 3 років позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України, звільненено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України при наступних обставинах.
Десятого червня 2017 року близько 11 години 39 хвилин екіпаж патрульної поліції № 152 у складі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , патрулюючи на перехресті вулиць Івана Ваша Грушевського, поблизу буд. № 5 помітили особу чоловічої статі, яка під час проїзду службового автомобіля поліції різко змінила свій напрямок руху. Помітивши це, патрульні вийшли з автомобіля й наздогнали його з метою встановлення причин такої поведінки. Даною особою виявився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування з ОСОБА_4 патрульними поліцейськими, згідно з ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», було прийнято рішення про проведення поверхневої перевірки з метою встановлення наявності у нього речей, обіг яких заборонений законом.
У відповідь на законну вимогу патрульного поліцейського, ОСОБА_4 дістав з правої кишені спортивної куртки два предмети схожі на шприци, один з яких зі слідами бурого кольору, та викинув їх. Після цього, не зважаючи на неодноразові усні вимоги поліцейських продемонструвати вміст кишень, останній, вчиняючи опір, шляхом ривка намагався втекти з місця події, однак працівники патрульної поліції наздогнали його та повалили на землю, застосувавши при цьому спеціальні засоби на підставі ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», а саме кайданки.
Після того, як працівники патрульної поліції повалили ОСОБА_4 на землю, останній поводив себе агресивно, чинив опір працівникам патрульної поліції, різними способами хотів уникнути затримання. Коли працівники патрульної поліції намагались одягти кайданки на руки
затриманому ОСОБА_4 , останній, діючи з прямим умислом (усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання), направленим на заподіяння тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням патрульними поліцейськими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 службових обов`язків, з метою уникнення затримання вкусив ОСОБА_6 за праву ногу, а саме за гомілку, після чого шляхом тертя нігтями пальців рук наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження на руках в області пальців.
У результаті протиправних дій обвинувачений ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 та ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розгляду здоров`я чи незначної втрати працездатності.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 458 від 20.06.2017, у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця, на фоні якого виявлено садна на шкірних покривах задньої поверхні верхньої третини правої гомілки.
Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих твердих тупогранних предметів, по механізму здавлення, якими могли бути зуби сторонньої людини.
По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження включаються в час події, яка мала місце 10.06.2017 і не суперечать обставинам справи.
Вищевказані тілесні ушкодження потягли за собою розгляд здоров`я строком на 6 днів, і за цією ознаком, згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», завтерджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розгладу здоров`я чи незначної втрати працездатності.
Малоймовірно виникнення вказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного росту, удару об якийсь предмет, або ж спричинення власноручно.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 459 від 29.06.2017, у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця, на фоні якого виявлено садна на шкірних покривах бокової поверхні другого пальця правої кисті та тильної поверхні четвертого пальця лівої кисті.
Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих твердих та тупогранних предметів, по механізму тертя, ковзання, якими найбільш імовірно могли бути нігті пальців рук сторонньої людини.
По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження включаються в час події, яка мала місце 10.06.2017 і не суперечать обставинам справи.
Вищевказані тілесні ушкодження потягли за собою розгляд здоров`я строком на 6 днів, і за цією ознакою, згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», завтерджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розгладу здоров`я чи незначної втрати працездатності.
Малоймовірно, що вищевказані тілесні ушкодження могли бути спричинені власною рукою, або в результаті падіння з висоти власного росту, удару об якийсь предмет.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 заявив суду клопотання про закриття кримінального провадження, мотивуючи його тим, що дії, які йому інкримінуються, мали місце 10 червня 2017 року, а отже, станом на дату розгляду справи в суді є всі підстави для звільнення його від відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку
з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви в яких просили розглянути справу без їх участі, та зазначили про те, що проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не заперечують.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не заперечує, підтвердив наявність всіх підстав для застосування ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, в межах вирішення заявленого клопотання, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК Україн, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції закону, що діяла станом на 10.06.2017, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінально караного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України в редакції станом на 10.06.2017, є злочином середньої тяжкості.
Згідно з обвинувальним актом, злочин, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , вчинено 10.06.2017, тобто, з цього часу на день проведення судового засідання пройшло більше п`яти років.
Будь-яких доказів того, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий злочин, судом у ході судового розгляду та безпосереднього вирішення заявленого клопотання не здобуто.
Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється судом.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
На підставі викладеного, враховуючи, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, минуло більше п`яти років, підстав для зупинення чи переривання перебігу давності не встановлено та обвинувачений проти закриття щодо нього кримінального провадження у звязку із закінченням строків давності не заперечує, суд вважає за належне задоволити заявлене клопотання, звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Процесуальні витрати у справі слід віднести на рахунок держави.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі відсутній.
На підставі наведеного, керуючись ст. 49, ч. 2 ст. 345 КК України, ст. ст. 100, 119, 174, 284-286, 288, 314, 369-372, 392, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

3. Речові докази, а саме:
- відеозапис з оптичним носієм "Traxdata DVD - R 16х general use"- зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки "AOUS" та наручний годинник марки "SIS", а також грошові кошти в сумі 568 грн, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 , вважати переданими за належністю.

4. Кримінальне провадження закрити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1