Справа № 183/4031/15
№ 1-кп/183/59/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 28 вересня 2022 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № №0000713 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, холостого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , несудимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:

30 квітня 2015 р. приблизно 20-00 год., водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 210994-20, номерний знак НОМЕР_2 рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год. по автодорозі по вул. Радянська м. Новомосковська Дніпропетровської області зі сторони вул. Боженко в напрямку вул. Сучкова, де в цей час поблизу будинку №180 по вул. Радянська м. Новомосковська, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддівати загрози життю та здоров`ю громадян, не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки керуючого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду пішохода допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину зліва направо по відношенню руху автомобіля ВАЗ 210994-20.
ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у виді відкритого уламкового перелому діафіза лівої великогомілкової кістки на межі середнього та нижньої третині зі зміщення уламків, забиті рани на лівій гомілці у нижні третині, на правій стопі, саден на спині, в області лівого кульшового, правого ліктьового суглобів, на лівій кисті, в області лівого колінного та правого гомілково-ступеневого суглобів, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав, та пояснив, що 30 квітня 2015 р. приблизно 20-00 год., він керував автомобілем ВАЗ 210994-20 та їхав за кермом по вул. Радянській зі сторони вул. Боженко в напрямку вул. Сучкова. На ділянці дороги він не справився з керуванням, відбулося зіткнення з потерпілим. Матеріальну та моральну шкоду він потерпілому відшкодував повністю у повному обсязі добровільно. При призначенні покарання просив суд не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки працює в службі таксі, і має з цього єдиний заробіток.
Суд вважає винуватість ОСОБА_3 у вчиненому злочині встановленою та доведено дослідженими доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що 30 квітня 2015 р. приблизно о 18.00 на автодорозі розташованій по вул. Радянська м. Новомосковська Дніпропетровської області зі сторони вул. Боженко в напрямку вул. Сучкова, поблизу будинку № 180 по вул. Радянська він перебігав дорогу по пішохідному переходу, але не добіг до обочини десь1,5 метри, тому, що його збив автомобіль темного кольору. Від удару відлетів на 20 метрів, зліз з дороги під кіоск, потім приїхала швидка та забрала його в лікарню. Цього дня він був у стані алкогольного сп`яніння. Переходив дорогу зі знайомою, яка встигла перейти дорогу з дитиною, ніякого автомобіля не бачив, тому перебігав дорогу. Під час знаходження його в лікарні ОСОБА_3 сплачував кошти за проведену операцію, купував неодноразово ліки, в зв`язку з чим не має до ОСОБА_3 ніяких претензій та просить призначити йому не суворе покарання.
- показаннями свідка ОСОБА_6 , який суду пояснив, що дату події на даний час не пам`ятає, однак пам`ятає, що це було о 17.00-18.00 годині, можливо о 20.00 годин по вул. радянській м. Новомосковськ. Він почув свист гальм автомобіля, повернувся і побачив ДТП. Автомобіль рухався в сторону м. Новомосковськ, а пішохід переходив дорогу не на пішохідному переході, а трохи ділі. Відбулося зіткнення правою частиною крила автомобіля ВАЗ і пішохода. Його відкинуло вправу сторону. Водій екстрено гальмував до зіткнення приблизно за 15 метрів. Його відкинуло на праву сторону. Водій вийшов, зателефонував кудись, не залишаючи місце пригоди. Коли він підійшов до потерпілого, то відчув від останнього запах алкоголю.
- показаннями експерта автотехніка ОСОБА_7 , який в суді пояснив, що він проводив автотехнічну експертизу по кримінальному провадженню, повністю її підтверджує, вихідні дані були зазначені в постанові слідчого та матеріалах кримінального провадження. Для проведення експертизи було достатньо даних потерпілого і даних ОСОБА_8 . Експертизою встановлено, що було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме п. 12.3 ПДР України, з боку водія автомобіля ОСОБА_3 , Стосовно марки автомобіля, яка зазначена у висновку- там дійсно наявна технічна помилка, однак на результати експертизи це не впливає, оскільки для дослідження бралися до уваги параметри, які були встановлені слідством.
- рапортом оперативного чергового Новомосковського МВ ОСОБА_9 від 30 квітня 2015 р. в якому зазначено, що 30.04.2015 р. по телефону до чергової частини надійшло повідомлення, що водій ОСОБА_3 рухаючись на автомобілі ВАЗ21099 номер НОМЕР_2 навпроти магазину «Забава» м. Новомосковська скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який отримав тілесні ушкодження.
- оглядом місця дорожньої транспортної пригоди від 30 квітня 2015 р. за адресою м. Новомосковськ, вул. Радянська 180, де зафіксовано розташування автомобіля ВАЗ2109 після зіткнення, та обстановка ділянки дороги, де сталося зіткнення та виявлено пошкодження автомобіля, сліди гальмування автомобіля, та схемою до протоколу огляду місця ДТП з фотокартками.
- слідчим експериментом від 01 червня 2015 р. за участю понятих, водія ОСОБА_10 , та схемою до протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого ОСОБА_3 показав місце, де він наїхав на пішохода, який вискочив раптово з-за вантажного автомобіля, та прийняв участь у проведенні замірів, та визначення швидкості руху пішохода та автомобіля,
- проведеним слідчим експериментом від 09 червня 2015 р. за участю понятих, потерпілого ОСОБА_5 , який вказав місце де на нього наїхав автомобіль, та прийняв участь у проведенні замірів на місці дорожньо-транспортної пригоди,
- висновком експерта №70/27/351 від 12 червня 2015 р. в висновку якого вказано, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ210994-20 ОСОБА_3 повинен був діяти згідно до вимог п.п. 12.3 Правил дорожнього руху. При заданих вихідних даних водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. Оцінка дій пішохода ОСОБА_5 не потребує спеціальних авто технічних пізнань та може бути здійснена органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішохода» Правил дорожнього руху України.
- висновком експерта №402/Е щодо ОСОБА_11 , відповідно до якого рубець на правій стопі міг утворитися на місці загоєння забитої рани та за давністю рубцевої тканини може відповідати даті події. (30.04.2015 р.). У ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді відкритого уламкового перелому діафіза лівої великогомілкової кістки на межі середнього та нижньої третині зі зміщення уламків, забиті рани на лівій гомілці у нижні третині, на правій стопі, саден на спині, в області лівого кульшового, правого ліктьового суглобів, на лівій кисті, в області лівого колінного та правого гомілково-ступеневого суглобів, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя,
- поведеним слідчим експериментом від 30.06.2015р. за участю понятих, та свідка ОСОБА_6 , який вказав на місце наїзду на пішохода ОСОБА_11 автомобілем ВАЗ під керуванням ОСОБА_3 та схемою до протоколу слідчого експерименту,
Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст. 50,65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, що виразилось у наданні матеріальної допомоги у лікуванні потерпілого, а також готовністю нести кримінальну відповідальність,
Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 за місцем мешкання характеризується позитивно, не має на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, вину визнав повністю, несудимий, на обліку у лікарів не перебуває, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, потерпілий у свою чергу повідомив, що жодних претензій майнового характеру до обвинуваченого не має та не наполягав на призначенні ОСОБА_3 суворого покарання, що дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.

При цьому суд вважає необхідним застосувати додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України - позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений не надав жодного підтвердження його аргументів щодо того, що керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходу.

В даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню були проведені експертизи № 70/27-351 від 12.06.2015 року та № 5/10.1-389 від 30.05.2016 року, витрати на які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжні заходи у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися.
Складені в порядку, передбаченому КПК України, протоколи процесуальних дій та додатки до них - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речовий доказ по справі автомобіль ВАЗ 210994-20, номерний знак НОМЕР_2 залишити за належністю власнику ОСОБА_3 .
Складені в порядку, передбаченому КПК України, протоколи процесуальних дій та додатки до них - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № 70/27-351 від 12.06.2015 р. у сумі 491 гривні 04 копійки та № 5/10.1-389 від 30.05.2016 року у сумі 1055 гривні 52 копійки.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1