Справа № 455/1374/21
Провадження № 1-кп/455/94/2022
ВИРОК
Іменем України
18 квітня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 16.06.2021 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , невійськовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, згідно ст.89 КК України судимості не має, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.3 ст.185 КК України,
за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 в період часу з 23 години 30 хвилин 13.06.2021 року до 00 години 30 хвилин 14.06.2021 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, незаконно проник до будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_6 , де в коридорі вказаного будинку таємно викрав два гаманці ОСОБА_6 , в яких знаходилися грошові кошти в загальній сумі 2000,00 гривень та 10,00 Євро, що згідно курсу валют, встановленого Національним банком України станом на 14.06.2021 року, еквівалентно сумі 327,90 гривень, у зв`язку з чим заподіяв останньому матеріальну шкоду з урахуванням вартості гаманців на загальну суму 2527,90 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 в період часу з 23 годині 30 хвилин 13.06.2021 року до 00 години 30 хвилин 14.06.2021 року, перебуваючи в м.Старий Самбір по вул.Дрогобицькій, Самбірського району Львівської області з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне заволодіння важливими особистими документами, шляхом вільного доступу, незаконно проник до будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_6 , де в коридорі вказаного будинку таємно викрав посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 31.10.2013 року на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль, марки Volkswagen Transporter 2006 року випуску із реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_3 , іменну універсальну банківську картку «Приватбанк» із відкритим валютним рахунком НОМЕР_4 , видану на ім`я ОСОБА_6 на якому були грошові кошти в сумі 3 Євро, іменну кредитну банківську картку «Приватбанк» із відкритим валютним рахунком НОМЕР_5 , видану на ім`я ОСОБА_6 , картку малого прикордонного руху видану консульством Республіки Польща на ім`я ОСОБА_6 та посвідчення члена Всеукраїнської громадської організації «Асоціація агроекологів України», серії НОМЕР_6 видане на ім`я ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях в таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у житло та у викраденні офіційних документів визнав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним обставинам в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що 13.06.2021 року він був поруч будинку потерпілого ОСОБА_6 та вирішив зайти в нього. В будинку нікого не було. Він взяв два гаманці з грошима. Потім поїхав в м.Самбір, де зняв номер в готелі, гроші частково потратив в барі на алкоголь, а решту на власні потреби. Документи залишив в готельному номері. Коли заходив в будинок, п`яним не був. Алкоголь вживав після викрадення. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати та визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 13.12.2021 року подав в канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, та визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів. При призначенні покарання обвинуваченому просив обвинуваченого суворо не карати.
Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювалися обставини справи, обвинувачений правильно розуміє зміст скоєного, в учасників судового провадження відсутні сумніви у добровільності та істинності її позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються.
Судом також враховано і практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року зазначив, що «при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту».
За таких обставин, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло та за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційних документів. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, на підставі ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, особу винного, який з місця проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Поряд з цим, суд вважає за необхідне виключити обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки жодних належних письмових доказів вживання алкогольних напоїв обвинуваченим та перебування ним в такому стані під час вчинення кримінальних правопорушень суду не надано.
Аналізуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС України від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.
А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 слід обрати міру покарання, передбачену санкціями ч.3 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України - у виді позбавлення волі із звільненням від відбування основного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України та відповідних пунктів ст. 76 КК України, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрат на залучення експерта немає. Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази - два чоловічі гаманці-портмоне чорного кольору, з яких один гаманець виробництва торгової марки «Пітек» та другий без назви виробника та особисті документи, видані на імя ОСОБА_6 , а саме: посвідчення водія, серії НОМЕР_1 видане 31.10.2013 року на ім`я ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Volkswagen Transporter 2006 року випуску із реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 ; іменна універсальна банківська картка «Приватбанк» із відкритим валютним рахунком НОМЕР_4 , видану на ім`я ОСОБА_6 ; іменна кредитна банківська картка «Приватбанк» із відкритим валютним рахунком НОМЕР_5 видана на ім`я ОСОБА_6 ; картка малого прикордонного руху, видана консульством Республіки Польща на ім`я ОСОБА_6 ; посвідчення члена Всеукраїнської громадської організації «Асоціація агроекологів України» серії НОМЕР_6 , видане на ім`я ОСОБА_6 , та які повернуті під розписку власнику ОСОБА_6 вважати повернутими ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1