Справа №150/604/21
Провадження по справі №1-кп/150/11/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суду Вінницької області у складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 (дистанційно),
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку між Чернівецьким районним судом Вінницької області та Могилів - Подільським міськрайонним судом Вінницької області за участі прокурора ОСОБА_3 , кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000440 від 06.11.2021 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого:
- 30.08.2006 Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 28.12.2011 Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі терміном на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;
- 13.11.2013 Могилів Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць з конфіскацією майна, 05.01.2016 умовно достроково звільнився, невідбутий строк 9 місяців 16 днів;
- 23.04.2018 Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, за що судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у вересні 2021 року (точного часу та дата досудовим розслідуванням не встановлено), проходячи біля яру в с. Мазурівка Могилів- Подільського району Вінницької області, неподалік місця проживания, діючи з прямим умислом, руками зірвав близько 10 кущів канабісу (коноплі), таким чином незаконно придбав наркотичний засіб. Далі ОСОБА_4 зірвав кущі канабісу (коноплі) і переніс до місця свого проживания по АДРЕСА_1 та шляхом висушування, частково обірвавши та подрібнивши їх, виготовив наркотичний засіб - канабіс.
Наркотичний засіб «канабіс» ОСОБА_4 зберігав у приміщенні сараю на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , для власного вживания, без мети збуту, до моменту виявлення працівниками поліції під час проведення 08.10.2021 санкціонованого обшуку, в ході якого з приміщення вищевказаного сараю виявлено та вилучено: на підвіконні два наперстки із нашаруванням бурого кольору, подрібнену речовину рослинного походження, паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження, на стільці виявлено пристрій, що складається з двох полімерних фрагментів, на підлозі виявлено та вилучено речовину рослинного походження у виді рослин коноплі.
Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. №770 канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Відповідно до Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, невеликим розміром канабісу вважається розмір до 5 г., великим - від 500 г. до 2500 г, а особливо великим від 2500 г. і більше.
Таким чином, ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та охорону здоров`я населения, всупереч положениям Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав, незаконно виготовив за вищевказаних обставин, незаконно зберігав наркотичні засоби, а саме екстракт канабісу, загальною масою 0,368 г в невеликих розмірах та канабіс, загальною вагою 3129,76 г, тобто в особливо великих розмірах, за місцем свого проживания, для власного вживания без мети збуту.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, предметом яких були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що у вересні 2021 року проходив біля яру в с. Мазурівка Могилів- Подільського району Вінницької області, і зірвав близько 10 кущів коноплі, які переніс до місця свого проживания по АДРЕСА_1 , висушив їх, частково обірвав та подрібнив їх. Зазначив, що зберігав висушені конопоплі у приміщенні сараю на території свого домоволодіння для власного вживания, без мети збуту, до моменту виявлення працівниками поліції під час проведення на початку жовтня 2021 обшуку. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати.
Оскільки обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає, то суд відповідно до ст.349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинуваченого, обов`язковість якого встановлено частиною 4 статті 349 КПК України.
Рослини роду коноплі включені до Списку №3 Таблиці І „Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів як така, що відноситься до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей (Постанова Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року, №770).
Діяльність, пов`язана з культивуванням та (або) використанням чи реалізацією рослин, включених до списку №3 таблиці I Переліку, з низьким вмістом наркотичних засобів для промислових цілей, за винятком виробництва та (або) виготовлення наркотичних засобів і психотропних речовин, може здійснюватися підприємствами всіх форм власності за наявності у них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності (ч. 3 ст. 7 Закону України від 15 лютого 1995 року "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів").
Такого роду діяльність фізичних осіб не може провадитися за жодних умов.
Діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону, а також діяльності з культивування та використання рослин, включених до списку №3 таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтею 15 цього Закону.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.309 КК України - незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, предметом яких були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Суд при призначенні покарання виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягара для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема на принципах індивідуалізації та справедливості.
Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Значення покарання визначається не його жорстокістю, а справедливістю, невідворотністю, своєчасністю і неминучістю його застосування за злочин, вчинений ОСОБА_4 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного: по місцю проживання характеризується негативно; раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку; наявність у відповідності до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставин, що обтяжують покарання вчинення ОСОБА_4 злочину повторно, вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
З досудової доповіді, наданої Могилів - Подільським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області вбачається, що під час опитування обвинуваченого ОСОБА_4 було встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб як середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе у винятковому випадку; для виправлення ОСОБА_4 та з метою запобігання вчинення ним повторних кримінальних правопорушень у подальшому, необхідно сприяти у його працевлаштуванні або постановці на облік ЦЗН як безробітного, а також впливати на його прокримінальне мислення в умовах інтенсивного нагляду та контролю за його поведінкою з покладанням обов`язків, передбачених п. 1, п.2, ч. 1 ст.76 КК України,а також проходження пробаційної програми затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 1798/5 від 19.06.2018 року.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, наявність передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання та наявність передбачених ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання.
Згідно роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням особи винного ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що задля досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі з ізоляцією його від суспільства.
Пунктами 12, 13, 14 частини 1 статті 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Питання про долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.
Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судових експертиз матеріалів, речовин та виробів в розмірі 7551 гривні 28 копійок підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави відповідно до ст.118, 124 КПК України, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Термін відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.
Речові докази по справі:
- наркотичну речовину, яку поміщено до спец пакету МВС Україна Експертна служба №3805503, №5282334, 4121763, 3805523 та два поліпропіленові згортки, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Могилів - Подільського РВП, - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення судово хімічних експертиз в розмірі 7551 (семи тисяч п`ятсот п`ятдесяти однієї) гривні 28 копійок.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СУДДЯ: ОСОБА_5