БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/925/22
Провадження № 1-кс/497/382/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу
31.05.22 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараклія Респубілки Молдова, гагауза за національністю, громадянина Республіки Молдова, не одруженого, утриманців не має, з середньою освітою, не інваліда, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_1 ,
ВСТАНОВИВ:

30.05.2022 року слідчий Слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000252 від 28.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України за кваліфікуючими ознаками, контрабанда особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 28 травня 2022 року, приблизно о 09 годині 30 хвилині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 слідуючи з України до Республіка Молдова як пішохід, через пункт пропуску «Залізничне» митного поста, що знаходиться у с. Залізничне Болградського району Одеської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю способом, що ускладнював виявлення, перемістити через митний кордон України придбаний ним 27.05.2022 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, для особистого вживання, особливо небезпечний наркотичний засіб (марихуану), обіг якого заборонено, помістивши його до кишені одягнутого на нього одягу.

28.05.2022 року під час проведення митного контролю громадянина ОСОБА_5 на зазначеному вище пункті пропуску, вказаний вище наркотичний засіб був виявлений працівниками Державної прикордонної служби України та вилучений слідчим Болградського РВП ГУНП в Одеської області під час проведення обшуку.

28.05.2022 року гр. Республіки Молдова ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.

29.05.2022 року у порядку, передбаченому ст.111 КПК України, гр. Республіки Молдова ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, за кваліфікуючими ознаками, контрабанда особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю.

Слідчий своє клопотання підтримав, наполягав на задоволенні. Стверджував, що підозра оголошена ОСОБА_7 є обґрунтованою, що підтверджується наразі вже зібраними доказами, показами свідків, протоколом обшуку, та іншими, та достатньо ризиків для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. Просив врахувати, що кримінальний злочин, що інкримінується підозрюваному відноситься до категорії тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 10 років, що може негативно вплинути на психологічний стан підозрюваного та спонукати його до ухилення від органу досудового розслідування, прокурора, та суду.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, наполягав на його задоволенні, стверджував, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну поведінку підозрюваного.
Крім того прокурор звернув увагу насамперед на те, що підозрюваний є громадянином іншої держави, на території України не має соціальних зв`язків, які могли б гарантувати його належну процесуальну поведінку.
На думку прокурора оскільки досудове розслідування лише розпочалося, не всі докази зібрані, не всі першочергові заходи проведені, а відтак підозрюваний може перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином, може знищити або спотворити речі, які ще не виявлені і не вилучені, що можуть мати значення для результатів досудового розслідування.
З цих підстав прокурор наполягав на задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину не визнав, просив не обирати йому такий строгий запобіжний захід, оскільки необхідно постійно проходити лікування, та він зобов`язується весь час перебувати у сестри дома в с.Залізничне.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 наполягав на відмові в задоволенні клопотання слідчого і прокурора, з огляду на відсутність ризиків та необґрунтованість підозри, відсутність суб`єктивної строни вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.
В статті 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи із зазначеного вище, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України
Пунктом 18 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положення частини 2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.
Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та Протоколах до неї. Вказана гарантія реалізується шляхом урахування норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) в національному праві. Зокрема, з огляду на статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV (далі ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ»), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Крім того, відповідно до статті 2 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» та статті 46 Конвенції держава Україна зобов`язана виконувати остаточне рішення ЄСПЛ в будь-якій справі, в якій вона є стороною.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що:
Згідно рапорту старшого інспектора - чергового Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 28.05.2022 року ОСОБА_11 вбачається, що 28.05.2022 року о 09:52 годині отримано повідомлення зі служби 102 про те, що 28.05.2022 року о 09:52 годині за адресою: Болградський район, с.Залізничне, на п/п «Залізничне» було виявлено громадянина Молдови ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , при ньому був пакет з сіро-зеленою речовиною в дрібному стані (а.с.6).
За цим фактом 28.05.2022 року о 12:21 годині були внесені відомості в ЄРДР за № 0000252 за первинною правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 305 КК України, та слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування в кримінальному в даному кримінальному провадженні (а.с.5).
28 травня 2022 року слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 проведено невідкладний обшук на території місцевого пункту пропуску через державний кордон Україна для автомобільного сполучення «Залізничне» Болградського району Одеської області, де знаходився громадянин Республіка Молдова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ч.3 ст. 233 КПК України (а.с.11).
За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зовні схожою на наркотичну речовину (марихуану).
Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 29.05.2022 року відмовлено у визнанні правомірним проведення обшуку від 28.05.2022 року в період з 13:24 години по 13:32 годину території пункту пропуску через державний кордон Україна для автомобільного сполучення «Залізничне» Болградського району Одеської області , проведеного за правилами, передбаченими ст. 234 КПК України по кримінальному провадженню № 0000252 від 28.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України (а.с.36-37).
Разом з цим, на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 30.05.2022 року з рахуванням того, що вилучене майно викликає підозру як таке, що належить до наркотичного засобу, вільний обіг якого згідно Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року на території України заборонений, з метою запобігання знищенню, пошкодженню та зміни вилучених речей, які потребують криміналістичних досліджень, за результатами яких можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, було накладено арешт на вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000252 від 28.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України шляхом заборони його розпоряджання та користування, а саме на прозорий поліетиленовий пакет, в середині якого міститься рослинна речовина зовні схожа на рослинну наркотичну речовину (марихуану), упакований у сейф пакет № 0494763 (а.с.38-39).
28.05.2022 року о 13:35 годині гр. Республіки Молдова ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, в порядку ст. 208 КПК України (а.с.17-18).

29.05.2022 року о 12:30 годині у порядку, передбаченому ст. 111 КПК України, гр. Республіки Молдова ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, за кваліфікуючими ознаками, контрабанда особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю (а.с.31-32).

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980, скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного».

З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Перш за все, в обґрунтування підозри слідчий посилається на протокол невідкладного обшуку території місцевого пункту пропуску через державний кордон Україна для автомобільного сполучення «Залізничне» Болградського району Одеської області, де знаходився громадянин Республіка Молдова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), за результатами якого виявлено і вилучено прозорий поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зовні схожою на наркотичну речовину (марихуану).

Безпосереднім предметом злочину інкримінованого підозрюваному за статтею 305 ч.2 КК України є: особливо небезпечний наркотичний засіб.

Однак, вказана процесуальна дія: невідкладний обшук не був визнаний слідчим суддею правомірним. А відтак, згідно положень ст.233 ч.3 КПК України якщо … слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Оскільки первинний доказ, який у подальшому буде об`єктом експертного дослідження, був отриманий не в процесуальний спосіб, то мало місце порушення слідчих дій щодо здобуття первинного доказу, на що звертав увагу Верховний Суд у постанові від 21.01.2020, справа №381/2316/17, який погодився з висновками нижчих судів щодо недопустимості доказів в зв`язку з порушенням процедури проведення обшуку.

Відповідно до ст.86 КПК України одержання доказу всупереч порядку, встановленому цим кодексом, тягне за собою недопустимість такого доказу, а також будь-яких інших доказів, здобутих завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення теорії про плоди отруйного древа (Fruit of the Poisonous Tree) закріплено в ч.1 ст.87 Кримінального процесуального кодексу. І ця концепція набула широкого застосування в практиці Верховного Суду.

Так, у постанові Великої палати ВС від 13.11.2019 (справа №1-07/07) зазначено, що відповідно до сформованої практикою Європейського суду з прав людини доктрини про плоди отруєного дерева, якщо джерело доказів є недопустимим, усі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими самими (рішення у справі «Гефген проти Німеччини», пп.5052 рішення у справі «Шабельник проти України (№2)», п.66 рішення у справі «Яременко проти України (№2)»).

Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а й усього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав уважати, що відповідні відомості не були б здобуті за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є 1) особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Отже, слідчий суддя під час обрання запобіжного заходу, в кожному випадку розгляду відповідного клопотання, зобов`язаний зробити висновок:
- по перше: про обґрунтованість/необґрунтованість повідомлення про підозру;
- по друге: наявність/відсутність ризику/ризиків у вигляді вчинення відповідних спроб порушення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків (п. 1 ч. 3 ст.199 КПК).

У контексті питання обґрунтованості підозри слід звернути увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Очевидно, що недопустимий доказ не може бути використаний під час ухвалення процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд/слідчий суддя під час ухвалення судового рішення (ч. 2 ст. 86 КПК). Ст. 94 КПК України прямо покладає на слідчого суддю обов`язок оцінювати кожен доказ з позиції належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з позиції достатності та взаємозв`язку як для вирішення кримінального провадження загалом, так і для ухвалення відповідного процесуального рішення зокрема. В результаті виконання цього законодавчого обов`язку слідчий суддя не може діи?ти інших висновків, окрім належності або неналежності, допустимості або недопустимості, достовірності або недостовірності конкретного доказу.
Статтею 84 КПК України також визначено, які відомості вважаються доказами. При цьому закон не надає статусу доказів їх копіям та зобов`язує слідчого суддю досліджувати й будувати судове рішення лише на підставі оцінки доказів, а не їх копій чи компіляцій. Слідчий суддя є суб`єктом встановлення наявності/відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження. Саме слідчий суддя має перевіряти належність та допустимість доказу під час прийняття рішень стосовно обрання, зміни, скасування запобіжних заходів. При цьому слідчий суддя перевіряє докази наявності/відсутності обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення та наявності/відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Отже, слідчий суддя будучи суб`єктом оцінки доказів під час обрання запобіжного заходу з урахуванням того, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а тому слідчий суддя на підставі розумної всебічної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_12 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому оголошена - не обґрунтована з огляду на незаконний шлях отримання слідчим основного ключового доказу, а тому належним чином, не доведено можливу причетність підозрюваного до вказаної в підозрі події.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого у зв`язку з необґрунтованістю підозри вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 305 КК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_12 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, слідчий суддя вирішує питання, щодо його звільнення в залі суду після проголошення судового рішення згідно положень ст.202 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 84, 94, 176-178, 183, 184, 202, 208, 276, 277, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Звільнити ОСОБА_9 з-під варти в залі суду.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складено та проголошено 03.06.2022 року о 09:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1