Справа № 344/9286/22
Провадження № 11-сс/4808/273/22
Категорія ст.181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді клопотання слідчим суддею прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2022 року клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено йому залишати квартиру АДРЕСА_1 . Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 на строк до 01 жовтня 2022 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Зокрема, прокурор посилається на те, що слідчим суддею у кримінальному провадженні не в повній мірі враховано наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та не оцінено їх в сукупності з іншими обставинами, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України. Вважає, що запобігти вказаним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не можливо, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим з огляду на відсутність міцних соціальних зв`язків та нетривалий період перебування на території Івано-Франківської області, а також враховуючи репутацію підозрюваного, тяжкість злочину, наявність судимості за корисливий злочин. Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 може продовжувати свою злочинну діяльність та переховуватись від органів досудового розслідування, інші запобіжні заходи не гарантують забезпечення належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості зазначеного кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційні вимоги;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 заперечили доводи і вимоги апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та який, може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При цьому, висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри за ч.4 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому перевірці під час апеляційного розгляду не підлягають.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів судового провадження, та встановлено слідчим суддею, органами досудового розслідування частково доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Водночас, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного розгляду судом також не встановлено таких обставин як незаконний вплив на потерпілого та свідка, вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому, колегія суддів вважає, що зазначені стороною обвинувачення ризики, передбачені пунктами 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суду не доведені.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

За вказаних обставин, слідчий суддя, з врахуванням наявних доказів про причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, наявного ризику, визначеного п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання цьому ризику, дійшов правильного висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, під час розгляду провадження апеляційним судом встановлено, що застосований слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту виявився дієвим та останнім не порушувалися покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Зокрема, підозрюваний прибув в дане судове засідання на розгляд апеляційної скарги прокурора.

За вказаних обставин, підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає, оскільки слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі та існування ризиків, передбачених пунктами 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5