КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000137, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Вінницької обл., Оратівського р-ну, с. Чорновиця, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , 20.05.2020 близько 10 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні Центрального залізничного вокзалу ст. Київ-Пасажирський за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна 1, неподалік підйому на платформи №12-13, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що ОСОБА_7 внаслідок алкогольного сп`яніння втратив контроль над своїми діями, таємно викрав акумуляторний дриль-шуруповерт марки «Dnipro-M» CD-120HQ, який належить ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на загальну суму 978 гривень 33 копійки.
Не погодившись із вироком суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що судом не досліджені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого у вироку неправильно вказано дату вчинення правопорушення: судом встановлено 20.05.2020, в той час як фактично воно вчинено 20.05.2021.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок без зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким у справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності, вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Доводи прокурора про те, що судом не досліджені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого неправильно встановлено дату вчинення кримінального правопорушення, на переконання колегії суддів, є неспроможними.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, розгляд справи відбувся у порядку ч. 2 ст. 381 КПК України, тобто без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження; обвинувачений не оспорював встановлені під час дізнання обставини.
За змістом ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Однак, прокурор в апеляційній скарзі фактично оспорює встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини, за умови розгляду справи у спрощеному порядку (ч. 2 ст. 382 КПК України).

Як убачається із обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачено у вчиненні 20.05.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Згідно заяв потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 вони погодилися із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зокрема з тим, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок саме 20.05.2020; ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження та дали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, про що свідчать їхні власноручні підписи.

Суд у вироку виклав встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорювалися учасниками судового розгляду, у тому числі й прокурором, та призначив ОСОБА_6 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах санкції статті, яка діяла в редакції станом на 20.05.2022 дату, встановлену органом досудового розслідування і вказану у обвинувальному акті як дату вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За змістом положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є - верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
У справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).
Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги про істотні порушення вимог закону є неспроможними, оскільки суд розглянув кримінальне провадження стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Керуючись ст. ст. 403, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді: _______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/730/2022
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1