Справа № 343/596/22
Провадження № 11-сс/4808/139/22
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2022 року про накладення арешту на майно,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині часткового задоволення клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Калуського районного відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області та передачу вантажного автомобіля марки «Урал 375», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити клопотання і в частині позбавлення користування ОСОБА_8 вантажним автомобілем марки «Урал 375», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначивши місце зберігання територію господарського двору відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, що в м. Долина Калуського району, вул. Яворницького, 8.

Не оспорюючи арешту в частині заборони відчуження і розпорядження на вказаний автомобіль, вважає, що ухвала слідчого судді в частині передачі автомобіля власнику на відповідальне зберігання є незаконною з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що арешт не повинен створювати наслідки, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб, однак не врахував, що на автомобілі та в ньому можуть зберегтися сліди злочину (залишки ґрунту, необхідного для проведення порівняльної експертизи з ґрунтом з місця події, документи, генетичні сліди в салоні автомобіля осіб, причетних до злочину, тощо), а сам ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення злочину та допустити до автомобіля сторонніх осіб. Стверджує, що перебування автомобіля на збереженні у ОСОБА_8 ніяк не забезпечить збереження саме слідів та інших доказів, які знаходяться на автомобілі та в ньому.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2022 року клопотання слідчої СВ відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 задоволено частково. Накладено арешт із забороною відчуження і розпорядження на вантажний автомобіль марки «Урал 375», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , та передано йому на відповідальне зберігання.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що слідчим доведено, що вищевказаний автомобіль є речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000077 від 15 квітня 2022 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, про що свідчить постанова про визнання майна речовим доказом від 15 квітня 2022. Майно, на яке необхідно накласти арешт, має значення для забезпечення доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Окрім цього, слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. Однак, враховуючи те, що арешт не повинен створювати наслідки, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 ст. 173 КПК України), дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення. Необхідно заборонити відчужувати та розпоряджатися арештованим майном, передати власнику на відповідальне зберігання.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити;

- представник ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи прокурора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, та передав автомобіль власнику на відповідальне зберігання.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За приписами ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

На даний час здійснюється кримінальне провадження № 0000077 від 15 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України (а.п. 4). Під час огляду місця події (а.п. 6) було виявлено та вилучено вантажний автомобіль марки «Урал», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_8 . Постановою слідчого від 15 квітня 2022 року (а.п. 8-11) автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Як доведено під час розгляду клопотання слідчим суддею, зазначений автомобіль є речовим доказом, що в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також в даному випадку мають місце відповідні ризики щодо майна, а саме можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту майна з метою досягнення дієвості кримінального провадження, з тих підстав, що таке є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Також, суд апеляційної інстанції вважає переконливими мотиви слідчого судді про те, що арешт майна не повинен створювати наслідки, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна шляхом заборони відчуження і розпорядження буде найменш обтяжливим та не призведе надмірного обмеження прав та інтересів власника, не зашкодивши при цьому кримінальному провадженню.

Прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що слідчий суддя не врахував, що на автомобілі та в ньому можуть зберегтися сліди злочину (залишки ґрунту, необхідного для проведення порівняльної експертизи з ґрунтом з місця події, документи, генетичні сліди в салоні автомобіля осіб, причетних до злочину, тощо), а сам ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення злочину та допустити до автомобіля сторонніх осіб.

В той час, в клопотанні таких обставин слідчим наведено не було, як під час його розгляду, відомостей про шкоду для кримінального провадження при передачі майна власнику на відповідальне зберігання не здобуто.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею забезпечено дотримання принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбаченого ст. 22 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, а тому його необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 170- 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу начальника Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2022 року про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4