Справа № 206/2722/22
Провадження № 1-кс/206/277/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000199 внесеного 12 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю:

дізнавача ОСОБА_3 ,

власника майна (особи, у якої воно вилучено) ОСОБА_4 ,

адвоката власника майна ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке обґрунтував тим, що 12 вересня 2022 року патрулюючи Самарський район за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, неподалік будинку 3-Д, було зупинено транспортний засіб марки «Renault» моделі «Espace», державний номерний знак НОМЕР_1 , де у пасажира, який представився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено сліп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка схожа на наркотичну. Старшим дізнавачем СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 проведено огляд місця події на ділянці місцевості, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, біля будинку 3-Д, в ході якого біля заднього правого колеса транспортного засобу марки «Renault» моделі «Espace», державний номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено сліп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору. Також було вилучено вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, дізнавач зазначає, що транспортний засіб марки «Renault» моделі «Espace», державний номерний знак НОМЕР_1 , є речовим доказом оскільки є матеріальним об`єктом, який може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, та міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим він має суттєве доказове значення у кримінальному провадження для підтвердження або спростування факту вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 309 КК України, через що виникла необхідність у накладенні арешту на останній з метою позбавлення можливості розпоряджатися ним будь-яким чином та використовувати його. Незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відносно даного транспортного засобу може привести до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Клопотання погоджено прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 .

Дізнавач в судовому засіданні просив задовольнити клопотання з наведених в ньому підстав.

Власник майна ОСОБА_4 пояснив, що він працює у службі таксі та використовує вказаний автомобіль у своїй роботі. 12 вересня 2022 року він ввечорі підвозив пасажира, проте в ході поїздки з ним виникла суперечка з приводу оплати наданих послуг таксі, після чого до місця де вони зупинились під`їхали поліцейські. Після приїзду поліції, пасажир виходячи з транспортного засобу «скинув» якийсь пакет, який знайшли працівники поліції поблизу його транспортного засобу. Просив повернути йому вилучений транспортний засіб та відмовити у задоволенні клопотання дізнавача.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважав його необґрунтованим, через те, що вказаний транспортний засіб не може бути об`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, його значимість як речового доказу є сумнівною, а останній належить добросовісному власнику ОСОБА_4 , який працює у службі таксі.

Вислухавши пояснення дізнавача, власника майна та його адвоката, дослідивши надані матеріали в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні підрозділу дізнання ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000199 від 12 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

12 вересня 2022 року старшим дізнавачем СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості біля спуску з Південного мосту за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 3-Д. В ході огляду встановлено, що на вказаній ділянці знаходився автомобіль марки «Renault» моделі «Espace», державний номерний знак НОМЕР_1 , поряд з яким, на відстані 50 см. від заднього колеса стояв дорожні конус, під яким знаходився прозорий спіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору. Поруч з автомобілем також знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . В ході огляду вказаний автомобіль та технічний паспорт були вилучені.

Постановою дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 12 вересня 2022 року транспортний засіб марки «Renault» моделі «Espace», державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрації вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , сліп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору визнано речовими доказами.

12 вересня 2022 року постановою дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 12 вересня 2022 року призначено судову експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є різновидом заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 казаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання дізнавача про арешт майна, виходячи з наступного.

Так, дізнавачем не доведено необхідність такого арешту, оскільки в клопотанні зазначено, що вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію є предметами вчинення кримінального правопорушення, а також майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Також дізнавачем зазначено мету арешту вказаного майна збереження речових доказів, тобто в порядку передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Водночас із цим, у клопотанні не зазначено які саме обставини кримінального правопорушення планується довести використовуючи вказане майно та в чому саме полягає його доказове значення з урахування попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім того, в клопотанні дізнавача зазначені ризики з числа визначених у абз. 2 ч. 1 ст. 170 КУпАП, зокрема це ризики зникнення майна, його втрати, пошкодження. Проте, дізнавач в своєму клопотанні жодним чином не обґрунтовує дійсність таких ризиків, а лише посилається на них, що вказує формальний їх характер та власні припущення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 369, 370, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000199 внесеного 12 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді у відповідності до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1