ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/76/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/76/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 08 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342 та ч.2 ст. 345 КК України та призначено їй покарання:

за ч.2 ст. 342 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 роки;

за ч.2 ст. 345 КК України - у виді обмеження волі на строк 4 роки.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 , за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обовязків, визначених ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_9 кошти у сумі 2440,31 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В порядку КПК України вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, 5 лютого 2021 року о 20:00 год. поліцейський Управління патрульної поліції в Тернопільській області капрал поліції ОСОБА_9 заступив на чергування у форменому одязі у складі екіпажу «ЮПІТЕР - 0203», спільно із поліцейським Управління патрульної поліції в Тернопільській області рядовим поліції ОСОБА_10 , яке тривало до 08:00 години 06 лютого 2021 року.

Окрім того, 05 лютого 2021 року о 08:30 годині, заступили на добове чергування у складі екіпажу «ІКАР - 8» працівники відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області поліцейський СРПП сержант поліції ОСОБА_11 та дільничний офіцер поліції відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , яке тривало до 08:30 години 06 лютого 2021 року.

06 лютого 2021 року о 02:03 годині, на службовий планшет екіпажу «ІКАР - 8» надійшло повідомлення із спеціальної лінії «102» із повідомленням про те, що до них звернувся ОСОБА_13 , житель АДРЕСА_1 , який повідомив, що до нього у квартиру намагається проникнути та відкрити замок у вхідних дверях невідома особа.

Також, 06 лютого 2021 року о 02:16 годині на службовий планшет, екіпажу «ЮПІТЕР - 0203» надійшло повідомлення із спеціальної лінії «102» із повідомленням про те, що до них звернувся ОСОБА_13 , житель АДРЕСА_1 , який повідомив, що до нього у квартиру намагається проникнути та відкрити замок у вхідних дверях невідома особа.

Отримавши вказані повідомлення, екіпаж «ІКАР - 8» у складі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також екіпаж «ЮПІТЕР - 0203» у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 направились до місця події за адресою АДРЕСА_1 .

Прибувши за вказаною адресою о 02:23 години 06 лютого 2021 екіпажем «ІКАР - 8» спільно із екіпажем «Юпітер-0203» на сходовій площадці сьомого поверху біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , виявлено ОСОБА_7 . В ході з`ясування усіх обставин, встановлено, що ОСОБА_7 , у якої виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що свідчив запах спиртного із ротової порожнини, хитка хода та нечітка мова, намагалась потрапити у квартиру АДРЕСА_2 . Остання вела себе агресивно відносно поліцейських екіпажу «ІКАР - 8» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та екіпажу «ЮПІТЕР - 0203» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яка супроводжувалась виразами нецензурних жестів та нецензурної лайки у сторону працівників поліції. На неодноразові прохання працівників поліції припинити протиправні дії та вести себе правомірно ОСОБА_7 не реагувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 178 КупАП та ч.1 ст. 182 КупАП, про що у подальшому відносно неї винесено постанови по справах про адміністративні правопорушення.

У подальшому, оскільки ОСОБА_7 не реагувала на законні вимоги працівників поліції, згідно із ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію» до неї поліцейськими ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 з метою припинення подальшого вчинення адміністративних правопорушень, забезпечення особистої безпеки та безпеки оточуючих осіб було законно застосовано фізичну силу, що полягала у перешкоджанні ОСОБА_7 покинути місце вчинення адміністративних правопорушень шляхом заступлення проходу, зведенні та утримуванні її рук за спиною, та прийнято рішення про поставлення ОСОБА_7 до найближчого медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під час законного застосування фізичної сили до ОСОБА_7 , у останньої, яка усвідомлювала, що перед нею знаходяться працівники поліції, які були одягнуті у формений одяг, виник злочинний умисел, спрямований на опір працівнику правоохоронного органу - поліцейському Національної поліції ОСОБА_9 .

Реалізовуючи задумане, 06 лютого 2021 року, близько 02:31 години, перебуваючи на сходовій площадці сьомого поверху неподалік вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи та розуміючи, що вчиняє активний опір працівнику правоохоронного органу - Національної поліції під час виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_7 з метою перешкоджання законному застосуванню фізичної сили щодо неї почала активно фізично протидіяти працівнику поліції ОСОБА_9 , а саме відштовхувати його руками, намагалась вирватись і втекти.

У зв`язку з чим, поліцейський ОСОБА_11 , з метою припинення активного фізичного опору, запобіганню вчиненню подальшого правопорушення та забезпечення особистої безпеки та безпеки оточуючих осіб, перебуваючи між шостим та сьомим поверхами третього під`їзду по АДРЕСА_3 відповідно до ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» застосував щодо ОСОБА_7 спеціальний засіб - кайданки.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України, а саме опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.

05 лютого 2021 року о 20:00 год. поліцейський Управління патрульної поліції в Тернопільській області капрал поліції ОСОБА_9 заступив на чергування у форменому одязі у складі екіпажу «ЮПІТЕР - 0203», спільно із поліцейським Управління патрульної поліції в Тернопільській області рядовим поліції ОСОБА_10 , яке тривало до 08:00 години 06 лютого 2021 року.

Окрім того, 05 лютого 2021 року о 08:30 годині, заступили на добове чергування у складі екіпажу «ІКАР - 8» працівники відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області поліцейський СРПП сержант поліції ОСОБА_11 та дільничний офіцер поліції відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , яке тривало до 08:30 години 06 лютого 2021 току.

06 лютого 2021 року о 02:03 годині, на службовий планшет екіпажу ІКАР - 8» надійшло повідомлення із спеціальної лінії «102» із повідомленням про те, що до них звернувся ОСОБА_13 , житель АДРЕСА_1 , який повідомив, що до нього у квартиру намагається проникнути та відкрити замок у вхідних дверях невідома особа.

Також, 06 лютого 2021 року о 02:16 годині на службовий планшет, екіпажу «ЮПІТЕР - 0203» надійшло повідомлення із спеціальної лінії «102» із повідомленням про те, що до них звернувся ОСОБА_13 , житель АДРЕСА_1 , який повідомив, що до нього у квартиру намагається проникнути та відкрити замок у вхідних дверях невідома особа.

Отримавши вказані повідомлення, екіпаж «ІКАР - 8» у складі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також екіпаж «ЮПІТЕР - 0203» у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 направились до місця події за адресою АДРЕСА_1 .

Прибувши за вказаною адресою о 02:23 години 06 лютого 2021 екіпажем «ІКАР - 8» спільно із екіпажем «Юпітер-203» на сходовій площадці сьомого поверху біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , виявлено ОСОБА_7 . В ході з`ясування усіх обставин, встановлено, що ОСОБА_7 , у якої виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що свідчив запах спиртного із ротової порожнини, хитка хода та нечітка мова, намагалась потрапити у квартиру АДРЕСА_2 . Остання вела себе агресивно відносно поліцейських екіпажу «ІКАР - 8» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та екіпажу «ЮПІТЕР - 0203» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яка супроводжувалась виразами нецензурних жестів та нецензурної лайки у сторону працівників поліції. На неодноразові прохання працівників поліції припинити протиправні дії та вести себе правомірно ОСОБА_7 не реагувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 178 КУпАП та ч.1 ст. 182 КУпАП, про що у подальшому відносно неї винесено постанови по справах про адміністративні правопорушення.

У подальшому, оскільки ОСОБА_7 не реагувала на законні вимоги працівників поліції, згідно із ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію» до неї поліцейськими ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 з метою припинення подальшого вчинення адміністративних правопорушень, забезпечення особистої безпеки та безпеки оточуючих осіб було законно застосовано фізичну силу, що полягала у перешкоджанні ОСОБА_7 покинути місце вчинення адміністративних правопорушень шляхом заступлення проходу, зведенні та утримуванні її рук за спиною, та прийнято рішення про доставлення ОСОБА_7 до найближчого медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під час правомірного застосування фізичної сили до ОСОБА_7 , у останньої, яка усвідомлювала, що перед нею знаходиться працівник поліції, виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 06 лютого 2021 року близько 02:31 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на сходовій площадці сьомого поверху неподалік вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що працівник Національної поліції, який перебував у форменому одязі, виконує свої службові обов`язки, своєю правою ногою умисно нанесла ОСОБА_9 один удар в область паху.

Надалі, близько 02:32 год. 06 лютого 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи на сходовій площадці між шостим та сьомим поверхами третього під`їзду по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що біля неї стоїть працівник Національної поліції, який перебував у форменому одязі, та виконував свої службові обов`язки, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, своєю ногою умисно нанесла поліцейському ОСОБА_9 ще один удар в область паху.

Окрім того, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перебуваючи поруч із службовим автомобілем д.н.з НОМЕР_1 , який знаходився біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що позаду прямує працівник Національної поліції, який перебував у форменому одязі, який виконував свої службові обов`язки, розвернулась до поліцейського ОСОБА_9 обличчям та своєю правою ногою, нанесла поліцейському ОСОБА_9 , ще один удар в область паху.

Внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження - закриту травму калитки у вигляді забиття лівого яєчка та гострого посттравматичного лівобічного орхоепідідіміту (гостре запалення яєчка і його придатка ОСОБА_14 ) та зовнішніх ушкоджень - «підшкірна гематома», які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).

Таким чином ОСОБА_7 , вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

05 лютого 2021 року о 08:00 год. поліцейський СРПП відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області сержант поліції ОСОБА_11 та інспектор СРПП відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_12 заступили на чергування у форменому одязі на службовому автомобілі, в складі екіпажу «Ікар-8».

06 лютого 2021 року близько 02:00 год., на службовий планшет екіпажу надійшло повідомлення від ОСОБА_13 , жителя АДРЕСА_1 , який повідомив, що до нього у квартиру через вхідні двері намагається проникнути невідома особа.

Прибувши за вказаною адресою, екіпаж «Ікар-8», спільно із екіпажем «Юпітер 0203» у складі поліцейського Управління патрульної поліції в Тернопільській області капрала поліції ОСОБА_9 та поліцейського Управління патрульної поліції в Тернопільській області рядового поліції ОСОБА_10 , які прибули для підсилення екіпажу «Ікар-8», увійшли у приміщення багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де було виявлено ОСОБА_7 . В ході з`ясування усіх обставин, встановлено, що ОСОБА_7 , намагалась потрапити у квартиру АДРЕСА_2 , а також перебувала у громадському місці у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив запах алкоголю із порожнини рота, хитка хода, нечітка мова. Окрім цього, ОСОБА_7 вела себе агресивно відносно поліцейських епіпажу «ІКАР - 8» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та екіпажу «ЮПІТЕР - 0203» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що супроводжувалося демонструванням нецензурних жестів та нецензурної лайки у сторону працівників поліції. На неодноразові прохання працівників поліції припинити протиправні дії та вести себе правомірно ОСОБА_7 не реагувала.

У подальшому, оскільки ОСОБА_7 не реагувала на законні вимоги працівників поліції, згідно із ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію» до неї поліцейськими ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 з метою припинення подальшого вчинення адміністративних правопорушень, забезпечення особистої безпеки та безпеки оточуючих осіб було законно застосовано фізичну силу, та прийнято рішення про доставления ОСОБА_7 до КНП «Тернопільського обласного центру соціально небезпечних захворювань» ТОР, що за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 14, для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

06 лютого 2021 року, близько 04:15 год., у ОСОБА_7 , яка перебувала у приміщенні коридору КНП «Тернопільського обласного центру соціально небезпечних захворювань» ТОР, що за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 14, виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, а саме ОСОБА_11 , побоїв у зв`язку з виконанням цими працівником своїх службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 06 лютого 2021 року, близько 04:15 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні коридору КНП «Тернопільського обласного центру соціально небезпечних захворювань» ТОР, що за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 14, усвідомлюючи значення своїх дій, розуміючи, що перед нею знаходиться працівник поліції, який перебуває у форменому одязі та виконує свої службові обов`язки, нанесла один удар правою ногою в ділянку правого стегна та два удари правою ногою в ділянку лівої гомілки поліцейському СРПП відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області сержанту поліції ОСОБА_11 , чим спричинила фізичний біль останньому.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_7 було порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейського СРПП відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області сержанту поліції ОСОБА_11 , а також заподіяно останньому фізичну біль.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок скасувати та ухвалити рішення, яким призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Посилається на порушення вимог ч.3 ст. 349 КПК України, згідно якої суд повинен був встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, роз`яснити вказані обставини обвинуваченій, з`ясувати, чи правильно розуміє вона зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, зокрема, щодо визнання вини у вчиненні інкримінованих їй двох кримінальних правопорушень.

Вважає що обвинувачена погодилась на судовий розгляд за правилами ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки без належних роз`яснень не могла зрозуміти наслідки такого розгляду та була дезорієнтована трактуванням такого розгляду представниками сторін обвинувачення і захисту - скорочений і спрощений порядок.

Вказує на те, що при призначенні покарання судом не надано належної оцінки обставинам, які пом`якшують покарання обвинуваченої, зокрема, судом не враховано, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою та на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває.

Посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтверджують наявність обтяжуючої покарання ОСОБА_7 обставини - перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджується з кваліфікацією діянь її підзахисної за ч.2 ст.342 КК України, яка, на її думку, є зайвою, посилаючись на практику ККС ВС, зокрема, постанову від 11 липня 2019 року у справі № 688/1521/17, у якій колегія суддів прийшла до висновку про те, що опір, погроза нисильством або насильство, застосовані до працівника правоохоронного органу, що обєднані єдиним умислом, вчинені безпосередньо після погрози вчинити такі дії стосовно одного й того ж потерпілого( потерпілих), є випадком переростання менш небезпечного кримінального правопорушення в більш небезпечне та утворює одне кримінально-каране діяння. Тому дії винної особи слід кваліфікувати лише за ст.345 КК України, вони не потрубують додаткової кваліфікації за ч.2 ст.342 КК України (опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обовязків, у звязку з виконанням цим працівником службових обовязків).

Зазначає, що ОСОБА_7 під час судового розгляду визнала цивільний позов у сумі 3000 грн., яка покриває вартість лікування ОСОБА_9 . Вважає що оскільки під час судового розгляду не досліджувались докази, які повязані з спричиненням потерпілому фізичних чи душевних страждань цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягав залишеню без розгляду для можливості вирішення цього питання в порядку цивільного судовчинства.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає вирок законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судовий розгляд у місцевому суді здійснено за правилами частини 3 статті 349 КПК, згідно з якою суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспрюються. При цьому суд зясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також розяснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку

Виходячи зі змісту вищенавденої процесуальної норми, якщо принаймі одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

Під час судового розгляду місцевий суд допитав обвинувачену, яка повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та погодилась на розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК.

При цьому, із вироку та звукозапису судового засідання вбачається, що суд встановив обставини кримінального провадження, переконався у правильності розуміння обвинуваченою змісту обвинувачення, у добровільності її позиції та розяснив, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Прокурор та захисник також не заперечували проти відповідної процедури проведення судового засідання.

А тому вище наведені обставини беззаперечно свідчать про дотримання у повній мірі судом першої інстанції процедури передбачеої ч.3 ст.349 КПК України.

Перевіряючи доводи апелянта щодо зайвої кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.342 КК України колегія суддів вважає їх необгрунтованими з огляду на те, що умисел обвинуваченої був спрямований спочатку на вчинення опору працівнику правоохоронного органу при виконанні ним службових обовязків, зокрема, потерпіла відштовхувала потерпілого, який закривав їй прохід, та намагалась вирватись, а умисел щодо нанесення йому трьох тілесних ушкоджень в ділянку паху в різний період часу виник у неї після затримання та застосування до неї кайданок, вказані дії носили більше хуліганський характер та були вчинені з метою помсти, тобто не були охоплені єдиним умислом з опором поліцейському та не є переростанням менш небезпечного кримінального правопорушення в більш небезпечне, а утворювали реальну сукупність злочинів, тобто є самостійними кримінально- караними діяннями, зокрема, вказані злочини мають різні обєктивні сторони. Так, опір поліцейському обвинувачена вчинила з метою вирватись від нього та втекти, а способом вчинення злочину, передбаченого ч.2 т.345 КК України було нанесення тілесних ушкоджень поліцейському, умисел щодо заподіяння яких виник у неї після застосування кайданок.

При цьому, колегія суддів перевіряючи правильність кваліфікації її дій, що відповідає судовій практиці щодо можливості оскарження в апеляційному порядку вироку суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого при розгляді справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України ( постанова ККС ВС у від 15.02.2018 року у справі № 664/2078/16-к) виходить з фактичних обставин провадження, наведених в обвинувальному акті та встановлених у вироці суду, оскільки погодившись з дослідженням доказів в порядку ст.349 КПК України обвинувачена позбавлена можливості оскаржувати їх в апеляційному порядку.

При призначенні покарання місцевий суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, особу винної, її вік, сімейний стан та стан здоров`я, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 визнав її перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Та вірно призначив їй покарання визначене санкціями статей 342 ч.2 та 345 ч.2 КК України у виді обмеження волі, звільнивши від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку, поклавши передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України обов`язки.

Це покарання думку суду колегії суддів є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Посилання захисника на те, що суд не відобразив у вироці дані щодо відсутності у обвинуваченої судимостей та неперебування на обліку у лікарів психіарта та нарколога хоча й є слушними, однак не вказують на призначення надто суворого покарання та не дають підстав для його пом"якшення.

Також, у цьому кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_7 на його користь моральну шкоду в сумі 100000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 2440,31 грн.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обґрунтовуючи свій цивільний позов потерпілий вказав, що внаслідок своїх неправомірних умисних дій ОСОБА_7 спричинила йому тілесні ушкодження - закриту травму калитки у вигляді забиття лівого яєчка та гострого посттравматичного лівобічного орхоепідідіміту (гостре запалення яєчка і його придатка ОСОБА_14 ) та зовнішніх ушкоджень - «підшкірна гематома», які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день), що відображено у обвинувальному акті.

Матеріальна шкода, що пов`язана із лікуванням потерпілого та яку стягнув суд становить 2440,31 грн. підтверджується наданими позивачем випискою із медичної карти №01012, консультаційних висновків спеціаліста №1023 від 06.02.2021 року та від 15.06.2021 року, відомостей про результати УЗД дослідження від 06.02.2021 року та від 16.02.2021 року, довідки про тимчасову непрацездатність №01.1-11/35, копій квитанцій щодо витрат.

Тому колегія суддів вважає її стягнення обгрунтованим.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру завданої потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості фізичного болю та страждань, яких він зазнав внаслідок ушкодження його здоров`я, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, і завданих у зв`язку із цим моральних страждань, на думку колегії суддів судом першої інстанції цілком обґрунтовано, враховуючи засади розумності та справедливості, зроблено висновок про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. При цьому доводи захисника щодо необхідності залишення цивільного позову потерпілого про стягнення моральної шкоди без розгляду у звязку з тим, що розгляд кримінального провадження відбування в порядку ч.3 ст.349 КПК України та судом не досліджувались докази не заслуговують на увагу з огляду на те, що фактичні обставини провадження повністю підтверджують заподіяння обвинуваченою потерпілому тілесних ушкоджень, внаслідок яких він зазнав фізичного болю та моральних страджань .

Перевіряючи твердження захисника щодо відсутності доказів на підтвердження обтяжуючої покарання обставини - перебування її довірительки в стані алкогольного спяніння, колегія суддів виходить з того у фабулі кримінального правопорушення відображено факт перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного спяніння та оскільки рогляд провадження відбувався в порядку ст.349 ч.3 КК України вказана обставина не може оспорюватись в апеляційному порядку та є доведеною.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до переконання, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, а тому вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника відхилити, вирок Тернопільського міськрайонного суду від 08 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вреховного Суду шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий

Судді