ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«11» серпня 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового

засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000199 від 12 жовтня 2021 року в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2022 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , незаміжньої, з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, в силу ст.89 КК України не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

УСТАНОВИЛА :
Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України, українку, уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , незаміжню, з повною загальною середньою освітою, непрацюючу, в силу ст.89 КК України не судиму, - визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і за його вчинення призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 визначено відраховувати з часу обрання їй запобіжного заходу під час досудового розслідування, тобто з 13 грудня 2021 року.

Зараховано ОСОБА_7 відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк покарання строк досудового тримання під вартою з 13 грудня

ЄУНСС: 724/194/22 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8
НП: 11-кп/822/265/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
2021 року до часу набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком районного суду, обвинувачена ОСОБА_7 7 грудня 2021 року, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в кімнаті, одного із житлових будинків, який знаходиться на АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з непрямим умислом, на підставі тривалих неприязних стосунків, з потерпілим під час конфлікту та бійки із ОСОБА_9 , завдала останньому приблизно 20 ударів кулаками рук та ногами в голову та тулуб ОСОБА_9 , внаслідок чого заподіла йому фізичну біль та тяжкі тілесні ушкодження вигляді: забою мозкової тканини на конвекситальній поверхні лівої

скроневої долі головного мозку, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 12.12.2021 року.

Обвинувачена вчинила злочин за таких обставин. 7 грудня 2021 року, приблизно о 17 год. 00 хв., обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні кімнати, одного із житлових будинків, за місцем її проживання, який знаходиться на АДРЕСА_1 на ґрунті виниклих побутових неприязних відносин, під час конфлікту та сварки із ОСОБА_9 , переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень умисно завдала приблизно 20 ударів кулаками рук та ногами в область голови та тулубу ОСОБА_9 , внаслідок чого заподіла йому тілесні ушкодження у вигляді: перелому 4-0-го ребр справа посередньо-ключичній лінії, які мають ознаки тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості; - поперечний злам лівого великого ріжка під`язикової кістки з крововиливом темно-червоного кольору довкола, які відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці «небезпечні для життя»; синці: на підборідді по центру; на верхній губі по центру; в лівій орбітальній ділянці; в правій орбітальній ділянці; на лівій щічній ділянці; на правій щічній ділянці з переходом на вушну ділянку; садна: в ділянці зовнішнього кута правого ока; на переніссі по центру; крововиливи в м`які тканини волосяної частини голови з боку внутрішньої її поверхні, темно- червоного кольору, що розташовані: в лобній ділянці по центру; в лівій скроневій ділянці; в потиличній ділянці по центру; субарахноїдальні крововиливи розташовуються: на конвекситальній поверхні лівої скроневої долі головного мозку; на конвекситальній поверхні лівої потиличної доліголовного мозку; забій мозкової тканини на конвекситальній поверхні лівої скроневої долі головного мозку, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці «небезпечні для життя» та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із фактом настання смерті.

На вказаний вирок обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з доповненням, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, перекваліфікувати інкриміновані їй дії, кваліфіковані оскаржуваним вироком районного суду за ч.2 ст.121 КК України на ст.116 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її дії не відповідають ч.2 ст.121 КК України, оскільки вбивство брата вона вчинила в стані сильного душевного хвилювання, зумовленого жорстоким поводженням потерпілим, що було підтверджене показами її матері, яка підтвердила, що її син брат обвинуваченої на протязі багатьох років бив її та знущався над нею, також бив він і їхню 85-річну матір.

Просить врахувати, що після вчиненого вона викликала поліцію та швидку, її щире каяття та повне визнання своєї вини у скоєнні смерті своєму братові, те, що вона не бажала його смерті, а лише захищалася.

Також просить врахувати, що на її утриманні перебуває її 85-річна матір, яка потребує допомоги та догляду.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини зазначені в ній та просила вирок суду змінити, перекваліфікувавши її дії з ч.2 ст.121 КК України на ст.116 КК України, пом`якшити призначене покарання, думку прокурора ОСОБА_5 , яка просила апеляційну скаргу обвинуваченої, як необґрунтовану залишити без задоволення, вваживши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченій і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі з доповненням та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Приписами ст.370 КПК України встановлено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2022 року в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які її засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені та, на думку колегії суддів, обвинуваченою та стороною захисту не спростовані.

Зокрема, із показань потерпілої ОСОБА_6 , яка була допитана судом 1 інстанції, вбачається, що вона є матір`ю обвинуваченої, а покійний потерпілий є її рідним сином. Дочка жила з нею в одному будинку, а син жив в іншому будинку на цьому ж подвір`ї. Того дня дочка була в будинку сина і внучка сказала, що вони розмовляють. Обвинувачена часто жалілася, що він її бив. Того разу також ОСОБА_10 сказала, що він її бив, а вона оборонялася. При цьому вона плакала, жалкувала, що побила його.

Допитаний судом 1 інстанції свідок ОСОБА_11 пояснив, що він працює фельдшером швидкої медичної допомоги і того вечора вони прибули за викликом. На місці в селі Каплівка вони зайшли в будинок, де побачили жінку обвинувачену, яка сиділа, а на підлозі лежав потерпілий. Обвинувачена була нервово збуджена, пояснювала, що вона побила потерпілого, який лежав без свідомості і був в крові, зокрема одяг та шкірні покриви. На тілі обвинуваченої він тілесних ушкоджень не бачив. В кімнаті був безлад. Потерпілий був ще живий і помер пізніше в лікарні.

Свідок ОСОБА_12 будучи допитаною дала суду показання про те, що обвинувачена є її рідною мамою. 7 грудня 2021 року вона була вдома. Обвинувачена ОСОБА_7 пішла в будинок потерпілого ОСОБА_9 , який був її рідним братом, відповідно, для неї рідним дядьком. Дядько жив з ними в одному господарстві, але жив в окремому будинку. Мати постукала у вікно і він її впустив до будинку. Потім вона почула крики в будинку дядька. Вони сварилися. Такі сварки бували часто, так як дядько зловживав алкоголем і коли перебував в стані алкогольного сп`яніння, то влаштовував з мамою скандали. Цього разу дядько був в стані алкогольного сп`яніння і мама також була випивша. Сварка затихла, а через приблизно 15 хвили вона знову почула сварку між ними і пішла подивитись, що відбувається. Коли вона зайшла, то вони сварилися. Вона їх розборонила. Потім вона пішла в інший будинок, але через деякий час знову почула шум і прийшла в будинок до дядька. Вона побачила, що мама лежить на підлозі і дядько завдавав ударів по її тілу. Вона його спробувала відтягти за одяг, але не змогла. Вона побоялась більш активно втручатися в конфлікт, так як вона перебувала в стані вагітності і боялася, щоб дядько не спричинив шкоди її здоров`ю. Приблизно через 20 хвилин мати зайшла до них в будинок і сказала щоб вона викликала поліцію та швидку. В матері була рука в крові та скуйовджене волосся. Вона плакала і сказала, що сильно побила дядька потерпілого.

З показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що покійний потерпілий не був агресивним, але зловживав алкоголем. Зі слів обвинуваченої її бив покійний потерпілий, а останній йому говорив, що вона його б`є.

Свідок ОСОБА_13 дала суду показання, що зі слів її свекрухи обвинувачена та потерпілий були п`яні і почалася бійка. Обвинувачена була конфліктною, коли перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона є власницею магазину в селі Каплівка. Після обіду 6 грудня обвинувачена з своїм братом покійним потерпілим в її магазині пили пиво та горілку. Приблизно о 15-16 годині ОСОБА_15 пішов і обвинувачена його шукала. Вона вживала алкоголь з іншими людьми ОСОБА_16 і також пішла з магазину приблизно о 17 годині тому що вона почала зі мною сваритися і я сказала їй йти додому. Раніше покійний потерпілий жалівся, що не хоче йти додому, так як обвинувачена його буде бити. Вони обоє часто зловживали алкоголем, але покійний потерпілий був спокійний, не сперечався, допомагав їй по господарству, а також часто говорив, що не хотів йти додому, тому що обвинувачена його може побити.

Свідок ОСОБА_17 будучи допитаною дала районному суду показання про те, що, вона є тіткою обвинуваченої та покійного потерпілого, який не був конфліктним, але зловживав алкоголем, як і обвинувачена. Вона їй говорила, що покійний потерпілий чіплявся до неї, як до жінки, а вона їй говорила, щоб вона його не била. Він раніше казав її, що боїться обвинуваченої, хоч вона і жінка, але фізично сильніша за нього.

При цьому, будучи допитаною в апеляційному суді обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що вона дійсно завдавала ударів покійному потерпілому, але наміру вбивати його не мала.

Крім того, доказами винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 , є письмові докази по справі, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, зокрема: - висновок експерта №132-н від 12.01.2022 року, зі змісту якого вбачається, що на тілі потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: перелому 4-6-го ребер справа по середньо-ключичній лінії, які виникли відносно незадовго до моменту настання смерті від дії тупих предметів чи від ударів об такі, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та не знаходяться в будь якому причинно наслідковому зв`язку з фактом настання смерті; - поперечний зламу лівого великого ріжка під`язикової кістки з крововиливом темно-червоного кольору довкола, які виникли відносно незадовго до моменту настання смерті від дії тупих предметів чи від ударів об такі, і за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та не знаходяться в будь якому причинно наслідковому зв`язку з фактом настання смерті; - синці: на підборідді по центру; на верхній губі по центру; в лівій орбітальній ділянці; в правій орбітальній ділянці; на лівій щічній ділянці; на правій щічній ділянці з переходом на вушну ділянку; садна: в ділянці зовнішнього кута правого ока; на переніссі по центру; крововиливи в м`які тканини волосяної частини голови з боку внутрішньої її поверхні, темно - червоного кольору, що розташовані: в лобній ділянці по центру; в лівій скроневій ділянці; в потиличній ділянці по центру; субарахноїдальні крововиливи розташовуються: на конвекситальній поверхні лівої скроневої долі головного мозку; на конвекситальній поверхні лівої потиличної долі головного мозку; забій мозкової тканини на конвекситальній поверхні лівої скроневої долі головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці «небезпечні для життя» та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із фактом настання смерті. Дані тілесні ушкодження, виникли відносно незадовго до моменту настання смерті, від дії тупих твердих предметів і за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_9 , 1961 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення наявної при житті закритої внутрішньочерепної травми з забоєм речовини головного мозку та розвитком субарахноїдальних крововиливів; - протоколи слідчих експериментів від 13.12.2021 року, від 20.01.2022 року з участю обвинуваченої ОСОБА_7 та додані до них відеофайли, з яких вбачається, що обвинувачена ОСОБА_9 детально пояснила та показала, в тому числі на місці події, яким чином стався конфлікт між нею та покійним потерпілим, яким чином вона завдавала йому ударів руками та ногами по голові та тулубі; - протокол слідчого експерименту від 20.01.2022 року за участю свідка ОСОБА_12 та доданих до нього відеофайли, вбачається, що свідок ОСОБА_12 детально пояснила та показала на місці події, яким чином відбувався конфлікт між обвинуваченою та покійним потерпілим, яким чином вона їх розбороняла на місці події та де вона виявила покійного потерпілого без свідомості.

Підстав сумніватись та недовіряти показанням потерпілої, свідків у колегії суддів немає, оскільки вони були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за дачу завідомо неправдивих показань та в своїй сукупності узгоджуються між собою й з письмовими доказами.

Крім цього, під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Оскільки вказані показання та письмові докази не суперечать один одному, є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, то, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Що стосується позиції обвинуваченої, яка в судовому засіданні суду першої інстанції вину у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч.2 ст.121 КК України, визнала повністю, однак в апеляційній інстанції надаючи аналогічного змісту покази, які надалі були нею в районному суді вважала, що її дії не правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, то колегія суддів вважає, що така позиція обвинуваченої є обраним способом захисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, оскільки вина обвинуваченої у вчиненні вказаного злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю, а надані обвинуваченою в судовому засіданні суду апеляційної інстанції покази спростовуються вище викладеними показами свідків по справі.

Твердження обвинуваченої про необхідність перекваліфікування її дій з ч.2 ст.121 на ст.116 КК України, оскільки покійний потерпілий постійно знущався над нею, а вона лише хотіла себе захистити, однак через те, що вона перебувала в стані сильного душевного хвилювання через його постійні образи бійка закінчилася трагедією, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до обвинувального акта дії ОСОБА_7 були вірно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. При кваліфікації дій за ч.2 ст.121 КК України, у особи має місце умисел по відношенню до заподіяння тілесного ушкодження і необережність щодо смерті потерпілого.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції, обвинувачена ОСОБА_7 категорично заперечувала наявність у неї умислу на вбивство свого брата - потерпілого та вона не передбачала настання його смерті.

Норма, передбачена ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.

Склад злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.

Даним обставинам судом першої інстанції надано оцінку та наведено у вироку належне обґрунтування свого висновку щодо наявності у обвинуваченої ОСОБА_7 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого. У вироку суду наведено обґрунтовані обставини, мотиви і докази, за яких він дійшов такого висновку.

Також, матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження дій обвинуваченої, спрямованих на умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, як того вимагає диспозиція ст.116 КК України. Таким чином, вирок суду, яким ОСОБА_7 визнано винною за ч.2 ст.121 КК України, є вмотивованим та законним, а тому відсутні належні та достатні підстави для перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.2 ст.121 КК України на ст.116 КК України, як того просить обвинувачена у поданій апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, доводи обвинуваченої та сторони захисту не ґрунтуються на матеріалах провадження та спростовуються вищенаведеним.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимоги кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст.66, 67 КК України.

Зазначених вимог закону районний суд при винесенні вироку дотримався в повному обсязі.

Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання районним судом було визнано: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 районним судом визнано: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винна особа перебувала у сімейних або близьких відносинах.

Крім того, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, районним судом вірно враховано, а апеляційним судом перевірено характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, а також враховуючи конкретні обставини справи, спосіб та обстановку вчиненого нею злочину, та її відношення до скоєного.

Обираючи вид та міру покарання, судом враховано також дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка негативно характеризується за місце проживання та позитивно характеризується за місцем тримання під вартою, раніше неодноразово притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності, має на утриманні непрацездатну матір, ніде не працює.

Дослідивши дані обставини, районний суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 положень ст.69 та ст.75 КК України, та призначив їй мінімальне покарання, передбачене санкцією інкримінованого їй злочину, у виді 7 (семи) років позбавлення волі, належним чином вмотивувавши своє рішення, з чим погоджується і колегія суддів, а тому доводи обвинуваченої про суворість призначеного їй покарання є неспроможними.

Будь які підстави для пом`якшення, визначеної районним судом міри покарання відсутні.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегією суддів не виявлено, а тому подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу з доповненням обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя-доповідач: Судді:

_________________ _______________ _ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3