печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

21 липня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 111 КК України
ВСТАНОВИВ:
У провадження Печерського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт з додатками до нього у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 111 КК України.

Судом у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо направлення кримінального провадження для визначення підсудності.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти направлення кримінального провадження для визначення підсудності, та просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.

У судовому засіданні захисники обвинуваченого не заперечували проти направлення кримінального провадження для визначення підсудності, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обвинувачений підтримав думку захисників.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить наступних висновків.

Під час підготовчого судового засідання, суд у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України питання про підсудність кримінального провадження підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Так, як убачається зі змісту обвинувального акта ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому діяння в Чернігівській області, Ніжинському районі, с. Нова Басань.

Водночас, положеннями ч.9 ст.615 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а у разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні закінчено слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, територіальна юрисдикція якого поширюється на Печерський районний суд м. Києва.
При цьому, у відповідності до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Із ч. 3 ст. 7 КПК України убачається, що зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом ІХ-1 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд, розташований у Чернігівській області, може здійснювати свої функції у повному обсязі, тому у даному випадку положення ч. 9 ст. 615 КПК України суперечать загальним засадам кримінального провадження, визначеним ч. 1 ст. 7 КПК України.

Крім того, аналогічна позиція щодо застосування ч.9 ст.615 КПК України наведена в ухвалі Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.06.2022 року, №51-1808впс22.

За таких обставин, з метою недопущення порушення правил територіальної підсудності, з урахуванням правил, визначених ст. 32, 34 КПК України, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.2 ст.111 КК України, підлягає направленню до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з Печерського районного суду міста Києва до іншого суду в межах юрисдикції іншого апеляційного суду через Верховний Суд.
Вирішуючи питання стосовно зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченогосуд виходить з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, зокрема, й особливо тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі.

Обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості ще не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленням від суду.
Виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акта до суду, продовжити строк дії застосованого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до 16.09.2022.

Керуючись ст. 32, 34, 314-316, 369, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000110 від 27.03.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.2 ст.111 КК України, - направити до Київського апеляційного суду для направлення до Верховного суду для вирішення питання щодо визначення підсудності.
Міру запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін у вигляді тримання під вартою, продовживши строк запобіжного заходу до 16.09.2022 включно.
Ухвала суду в частині продовження строків тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1