Справа № 458/334/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2022 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржник ОСОБА_3 ,

представник відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області начальник сектору дізнання ОСОБА_4 ,

прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Турківського районного суду Львівської області в порядку ст. 303 КПК України скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

21.06.2022 року на розгляд слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка полягає у невнесенні уповноваженими особами відділенням поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 03.06.2022 року занесеної до ЄО 03.06.2022 року за №1491 стосовно вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

У відповідності до вимог ч.3 ст.35 КПК України визначено суддю для розгляду кримінального провадження, оскільки відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.06.2022 року справу було передано на розгляд судді ОСОБА_1 справу № 458/334/22 (провадження 1-кс/458/14/2022).

21.06.2022 року на розгляд слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка полягає у невнесенні уповноваженими особами відділенням поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 03.06.2022 року занесеної до ЄО 03.06.2022 року за №1491 стосовно вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

У відповідності до вимог ч.3 ст.35 КПК України визначено суддю для розгляду кримінального провадження, оскільки відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.06.2022 року справу було передано на розгляд судді ОСОБА_1 справу № 458/335/22 (провадження 1-кс/458/15/2022).

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Згідно вимог ст.ст.127,129 Конституції України правосуддя здійснюють професійні судді і судочинство провадиться суддею одноособово.

Згідно ч.1 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово. Суддя для розгляду конкретного кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 27.06.2022 року кримінальне провадження № 458/334/22 (провадження 1-кс/458/14/2022) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке надійшло в суд 21.06.2022 року об`єднано в одне кримінальне провадження з кримінальним провадженням за № 458/335/22 (провадження 1-кс/458/15/2022) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке надійшло в суд 21.06.2022 року та присвоєно об`єднаному кримінальному провадженню № 458/334/22 (провадження 1-кс/458/14/2022).

Скарга розглядається за ініціативою заявника (скаржника) ОСОБА_3 .

Скарга обґрунтована тим, що 03.06.2022 року ОСОБА_3 звернувся до відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції головного управління Національно поліції у Львівській області із заявою про кримінальне правопорушення за фактом викрадення його неповнолітнього сина ОСОБА_7 колишньою дружиною ОСОБА_6 .

В заяві викладені всі обставини, які дають підстави органу досудового розслідування ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області почати та провести досудове розслідування.

Протягом встановленого Законом строку (24 години, тобто не пізніше 04.06.2022 року) вказаний орган досудового розслідування відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вніс, досудове розслідування не розпочав, витяг з реєстру заявнику не надав.

07.06.2022 року заявник прибув до відділення поліції з метою отримання відповідного витягу з ЄДР та надати інформацію про свідків, які б підтвердили факт насильницького викрадення його сина, але йому було під розписку вручено повідомлення про відсутність ознак адміністративного або кримінального правопорушення, тому розгляд звернення - припинено. В повідомленні не зазначена дата його складання.

Заявник вважає, що службові особи відділення поліції №2 Симбірського районного відділу поліції головного управління Національно поліції у Львівській області своїми діями та бездіяльністю порушили його право на захист прав, а тому 21.06.2022 року заявник ОСОБА_3 звернувся зі скаргою в суд.

Позиції сторін кримінального провадження.

При розгляді скарги суд вжив заходи до повідомлення сторін, а також осіб, які зазначені в ухвалі в дозволений і в передбачений законом порядок.

Судове засідання призначалося 27.06.2022 року та 29.06.2022 року.

В судове засідання прибув скаржник ОСОБА_3 . Через канцелярію суду подав заявою, якою просив залишити скаргу без розгляду.

В судовому засіданні прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області просив відмовити в задоволенні скарги з наступних мотивів. Заява зареєстрована у ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області та розглянута в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». На підставі заяви була проведена перевірка за результатами якої складено висновок від 13.06.2022 року про припинення розгляду звернення, оскільки по даному факту відсутні ознаки складу адміністративного чи кримінального правопорушення.

Представник відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області у судовому засіданні підтримав позицію прокурора, просив відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини справи, із посиланням на докази, з врахуванням положень закону.

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, а також мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ст. 303 ч. 2 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як встановлено в ході розгляду скарги, скаржником подано клопотання про залишення без розгляду скарги.

Вирішуючи скаргу по суті, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Але в межах цього тренінгу не планується розглядати аспекти діяльності слідчого судді апеляційного суду

Так, відповідно до діючого КПК України слідчий суддя, це суб`єкт судової влади, який здійснює функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб саме під час досудового розслідування.

Стаття 306 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст..318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаних завдань здійснюється шляхом забезпечення кожній особі права на звернення до уповноважених органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини другої ст.19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України

Завданням слідчого судді відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до імперативних вимог ч.3 ст.306 КПК України участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Зокрема, примусовий привід до суду згідно із ч.3 ст.140 КПК України застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до ч.1 ст.139 КПК України може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за ст.185-3 КУпАП підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У ч.2 ст. 307 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.

Чергове відкладення розгляду скарги призводить до порушення строку, встановленого ч.2 ст. 306 КПК України, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Прийняття ж у такому випадку іншого рішення, крім зазначених у ч.1 ст.307 КПК України, не пов`язаного з розв`язанням порушених у скарзі питань по суті (зокрема, про залишення скарги без розгляду) суперечитиме закріпленій у п.2 ч.1 ст.7, ст.9 КПК України засаді законності, оскільки відповідного способу вирішення скарги законом не передбачено. Тоді як згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ висловився про доцільність залишення скарги без розгляду в разі неприбуття в судове засідання скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд. Мотивуючи таку позицію, ВССУ звернув увагу на те, що залишення скарги без розгляду не позбавляє скаржника права повторно звернутися з такою скаргою в суд (пункт 7 узагальнення).

Водночас у постанові пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 4 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» запропоновано інший спосіб дій слідчого судді за подібних обставин. Зокрема, ч.4 ст.163 КПК України містить імперативну вимогу щодо розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за участю особи, яка його подала, аналогічну приписам ч.3 ст.306 КПК України про обов`язкову участь скаржника у судовому розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. На предмет застосування ч.3 чст.163 КПК України ВССУ зазначив, що неявка без поважної причини в судове засідання сторони кримінального провадження, яка подала клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне непідтримання клопотання і має розцінюватись як підстава для відмови в його задоволенні. Застосування такого підходу було визнано правильним незалежно від того, яка зі сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням (підпункт 8 пункту 2.5 узагальнення).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме заявник.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням недоліків законодавчого регулювання розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які в аналогічних ситуаціях унеможливлюють дотримання встановленої КПК України процедури, а також з огляду на відсутність єдиної та сталої судової практики з цього питання, слідчий суддя приходить до переконання, що неодноразова неявка в судове засідання скаржників без повідомлення поважності причин такої неявки, свідчить про не підтримання поданої скарги особами, які її подали, у зв`язку з чим в задоволені такої слід відмовити.

Прийняття такого рішення відповідатиме висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 року в справі № 9901/365/19, який у відповідності до положень ч.6 ч.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинен бути врахований при застосуванні таких норм права.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбаченихКПК України. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення по суті не розглядалась, у зв`язку з клопотанням про залишення її без розгляду, слідчий суддя вважає за можливе залишити скаргу без розгляду.

Керуючись ст. ст.303,305,306,307,309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про залишення без розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи відділення поліції №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області задовольнити.

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженнюне підлягає.

Повний текст судового рішення складено та виготовлено 29.06.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1