ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА

м. Фастів Київська область 29 серпня 2022 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю представника скаржника ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність сторони обвинувачення, яка полягає у нездійсненні нею процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений Кодексом строк, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся з скаргою до суду на бездіяльність сторони обвинувачення, яка полягає у нездійсненні нею процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений Кодексом строк, посилаючись на те, що в провадженні СД Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000456, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. В ході проведення досудового слідства працівниками поліції, під час огляду місця події 11.06.2022 року вилучений автомобіль «RENAULT Kangoo державний номерний знак НОМЕР_1 що належить ОСОБА_4 . Повідомлення про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_4 не оголошено. Крім того, огляд автомобіля, як іншого володіння особи має проводитися за правилами обшуку житла на підставі ухвали слідчого судді. Вважає, що арешт на автомобіль накладений необґрунтовано і застосування цього заходу забезпечення відпала.
Представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.
Прокурор, слідчий в судове засідання не зявилися, на адресу суду надали матеріали кримінального провадження № 0000456.
Згідно ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є першкодою для розгляду скарги.
Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, прихожу до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора в тому числі у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Так, за своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
При розгляді справи встановлено, що в провадженні СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000456 від 11.06.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000456 від 11.06.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2022 року (справа № 1-кс/381/476/22) клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000456 від 11.06.2022, задоволено та накладено арешт на вилучені 11.06.2022 року у ході огляду місця події поруч з базою відпочинку «Лісова» неподалік вул. Мічурина у місті Фастів Київської області, в тому числі, транспортний засіб марки «RENAULT Kangoo» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).
Згідно з приписом ч. 2 ст. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
За змістом ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Відповідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, чи прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
При розгляді клопотання представник скаржника зазначив, що на ухвалу слідчого судді про арешт майна ним, як представником власника майна було подано скаргу до Київського апеляційного суду яка за результатами розгляду залишилася без задоволення, а ухвала залишилася в силі.
На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог, а відтак вимоги скарги слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 39, 234-236, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно (в порядку ст.174 КПК України відмовити.
Ухвала в порядку ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 31.08.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1