КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3331/22
Провадження № 1-кп/552/323/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2022 Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi в режимі відеоконференції кримінальне провадження 0000346 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варварівка Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) Державної прикордонної служби України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.3 ст.190 КК України, -

встановив:
Епізод 1.
Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) Державної прикордонної служби України, яка дислокується у АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою самовільного залишення місця несення служби, вчинене в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст.65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин 24.02.2022 самовільно залишив місце несення служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Епізод 2.
05.03.2022 ОСОБА_4 з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки зателефонував ОСОБА_6 та представившись волонтером, запропонував допомогти та вивезти її сім`ю з міста Харкова до міста Львів за грошову винагороду 3560 гривень на нібито паливо, на що ОСОБА_6 погодилась та перерахувала йому вказані гроші на картку банківської системи АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_1 . Після чого згідно домовленості у вказаний строк ОСОБА_4 обіцяну допомогу не надав та вивезення не здійснив, а незаконно отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3560 гривень.
Епізод 3.
16.03.2022 ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки, зателефонував ОСОБА_7 та представившись волонтером, запропонував допомогти їй у придбанні і доставці ліків та продуктів харчування для її родичів, які перебували у смт. Борова Харківської області, за грошову винагороду 1000 гривень, на що ОСОБА_7 погодилась та перерахувала йому вказані гроші на картку банківської системи АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 . Після чого згідно домовленості у вказаний строк ОСОБА_4 обіцяну допомогу не надав, а незаконно отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Епізод 4.
02.04.2022 ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки, зателефонував ОСОБА_8 , представившись волонтером та запропонував допомогти ОСОБА_8 шляхом вивезення її сина з тимчасово окупованих територій, а саме з міста Маріуполь, за грошову винагороду 2500 гривень, а потім ще 3000 гривень, на що ОСОБА_8 погодилась та перерахувала йому вказані гроші на картку банківської системи АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 в загальній сумі 5500 гривень. Після чого згідно домовленості у вказаний строк ОСОБА_4 обіцяну допомогу не надав та вивезення сина з м. Маріуполь не здійснив, а незаконно отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5500 гривень.
Епізод 5.
03.04.2022 ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки зателефонував ОСОБА_9 та представившись волонтером запропонував допомогти останній шляхом придбання і доставки ліків та продуктів харчування у місто Привілля Луганської області за грошову винагороду 2500 гривень, нібито на придбання продуктів харчування та ліків. Після чого, 04.04.2022 ОСОБА_4 вдруге зателефонував ОСОБА_9 та попросив перевести йому ще 500 гривень на паливо, на що ОСОБА_9 погодилась та перерахувала йому вказані гроші на картку банківської системи АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 . Після чого згідно домовленості у вказаний строк ОСОБА_4 обіцяну допомогу не надав, придбання та доставления ліків і продуктів не здійснив, а незаконно отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.
Епізод 6.
04.04.2022 ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки зателефонував ОСОБА_10 та представившись волонтером з Червоного Хреста запропонував допомогти останньому шляхом перевезення людей з м. Маріуполь Донецької області до м. Лубни Полтавської області, за грошову винагороду 1100 гривень на нібито паливо, на що ОСОБА_10 погодився та перерахував ОСОБА_4 вказані гроші на картку банківської систем АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 . Після чого згідно домовленості у вказаний строк ОСОБА_4 обіцяну допомогу не надав, перевезення людей з м. Маріуполь Донецької області до м. Лубни Полтавської області не здійснив, а незаконно отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1100 гривень.
Епізод 7.
06.04.2022 ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки запропонував допомогти ОСОБА_11 шляхом вивезення людей з тимчасово окупованих територій, а саме її знайомих з міста Маріуполь, за грошову винагороду 1000 гривень на нібито паливо, на що ОСОБА_11 погодилась та перерахувала ОСОБА_4 вказані гроші на картку банківської систем АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 . Після чого згідно домовленості у вказаний строк ОСОБА_4 обіцяну допомогу не надав перевезення людей з м. Маріуполь не здійснив, а незаконно отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Епізод 8.
06.04.2022 ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки запропонував допомогти ОСОБА_12 шляхом вивезення з тимчасово окупованих територій, а саме близьких знайомих з міста Маріуполь, за грошову винагороду 300 гривень, на що ОСОБА_12 погодилась та перерахувала ОСОБА_4 вказані гроші на картку банківської систем АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 . Після чого згідно домовленості у вказаний строк ОСОБА_4 обіцяну допомогу не надав, перевезення людей з м. Маріуполь не здійснив, а незаконно отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:

по епізоду 1: за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби);

по епізодах 2-8: за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та розповів, що будучи військовослужбовцем за контрактом під час проходження військової служби 24 лютого 2022 року самовільно залишив військову частину. Після чого шляхом обману отримував від вищезазначених потерпілих грошові кошти по переказу на кредитну картку, які витрачав на власні потреби. 10.04.2022 року його було затримано. Одному з потерпілих, а саме ОСОБА_9 ним відшкодована шкода у повному обсязі, а саме у розмірі 3000 грн. Розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Потерпілі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження, до суду не з`явилися надавши суду заяви про розгляд провадження без їх участі.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одружений, за місцем служби характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування заподіяних збитків.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєні злочини, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи винного, суд вважає , що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є покарання у межах санкцій, передбачених ч.3 ст.190, ч.5 ст.407 КК України.
ОСОБА_4 , розкається у вчиненому та до кримінальної відповідальності притягається вперше, однак у той же час, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, їх кількість та суспільну небезпечність, суд приходить до висновку, що його виправлення неможливе без відбування покарання.
З метою забезпечення виконання вироку суду, ОСОБА_4 необхідно залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.190 КК України чотири роки позбавлення волі;

за ч.5 ст.407 КК України п`ять років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання п`ять років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 10 квітня 2022 року.

Речові докази у вигляді особистих речей обвинуваченого повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває пiд вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копiї вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1