Справа № 456/885/22
Провадження № 1-кп/456/243/2022
ВИРОК

іменем України

10 травня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 22.01.2022, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Конотопського району Сумської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, раніше судимого вироком Конотопського районного суду Сумської області від 10.06.2011 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, 20.07.2017 звільненого з ДУ «Личаківська ВК № 30» умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 2 дні; вироком Львівського апеляційного суду від 26.09.2019 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2021, який змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 15.04.2022, за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22 січня 2022 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував на території Державного навчального закладу «Вище професійне училище № 34 м. Стрий», що за адресою: м. Стрий Львівської області, вул. Гайдамацька, 15, де в нього виник умисел на вчинення крадіжки майна з приміщення навчально-виробничої майстерні, що належить ДНЗ «ВПУ № 34 м. Стрий».

В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, зайшов у приміщення навчально-виробничої майстерні ДНЗ «ВПУ № 34 м. Стрий», двері в яку зачинені не були, де шляхом пошкодження вхідних дверей незаконно проник у приміщення лабораторії, що розташована на другому поверсі навчально-виробничої майстерні, звідки таємно, повторно намагався викрасти один електричний двигун потужністю 2,2 кВт вартістю 2200,00 грн, один електричний двигун потужністю 0,38 кВт вартістю 812,50 грн, два радіоелектронні пристрої з комплектуючими (котушка індуктивності марки «Weltor», імпульсивний пусковий пристрій марки «Weltor», два конденсатори та металева пластина) вартістю 172,00 грн за один, загальною вартістю 344,00 грн, які через вікно перекинув на територію навчального закладу, однак був виявлений та затриманий працівниками ДНЗ «ВПУ № 34 м. Стрий» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а тому ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 намагався завдати матеріальних збитків ДНЗ «ВПУ № 34 м. Стрий» на загальну суму 3356,50 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 22 січня 2022 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у приміщення майстерні ВПУ № 34 в м. Стрию по вул. Гайдамацька, двері в яку зачинені не були, де шляхом пошкодження вхідних дверей проник у приміщення лабораторії, яка розташована на другому поверсі цієї майстерні, звідки намагався викрасти два електричні двигуни з комплектуючими, які через вікно перекинув на територію училища, однак був затриманий його працівниками. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 22.01.2022 близько 16:30 ОСОБА_5 намагався викрасти з лабораторії ДНЗ «ВПУ № 34 м. Стрий» два електричні двигуни та два радіоелектронні пристрої з комплектуючими, які через вікно перекинув на територію навчального закладу, однак був затриманий працівниками училища. Претензій до обвинуваченого не має, так як майно, яке намагався викрасти ОСОБА_5 , повернуто. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на думку суду.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Отримавши показання ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, негативнохарактеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті КК України, так як такий вид покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 65 КК України буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Окрім цього, судом встановлено, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2021 року, який змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, а відтак є всі підстави для застосування судом ст. 71 КК України.
Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що згідно зі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2021.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні дактилоскопічної та товарознавчих експертиз, які складають 4290,50 грн, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки їх розмір підтверджений довідками експертної установи.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2021 та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання 4 (чотири) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 22.01.2022, тобто з моменту його затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 07.09.2019 по 26.10.2021 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4290,50 (чотири тисячі двісті дев`яносто грн 50 коп.) гривень процесуальних витрат за проведення дактилоскопічної та товарознавчих експертиз.
Речові докази: два електродвигуни, два конденсатори, передані на зберігання ОСОБА_7 , залишити у власності Державного навчального закладу «Вище професійне училище № 34 м. Стрий»; чорну матерчату сумку, в середині якої дві ручки, блокнот, банківська картка «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , мобільний телефон «Prestigio» чорного кольору, imei: НОМЕР_2 , передані на зберігання ОСОБА_9 , повернути ОСОБА_5 ; шило з дерев`яною ручкою залишити в камері зберігання речових доказів Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1