ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000515 від 29.07.2016 року за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , вдови, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,-
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України і призначено їй покарання:
- за ч.1 ст.358 КК України 2 роки обмеження волі;
- за ч.3 ст.358 КК України 4 роки обмеження волі;
- за ч.1 ст.362 КК України штраф у розмірі 2 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.;
- за ч.3 ст.362 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади в банківських установах строком на 3 роки;
- за ч.1 ст.190 КК України 2 роки обмеження волі;
- за ч.2 ст.190 КК України чотири роки обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в банківських установах строком на 3 роки.
ЄУНСС 723/4583/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Номер провадження 11-кп/822/189/22 Суддя-доповідач ОСОБА_1 .

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки: не виїжджати за межі України без згоди органу пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в орган пробації.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу (з доповненнями), в якій просить змінити вирок у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч.1 ст.358 КК України штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- за ч.3 ст.358 КК України із застосуванням ст.69 КК України штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- за ч.1 ст.362 КК України штраф у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- за ч.3 ст.362 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади в банківських установах строком на 3 роки;
- за ч.1 ст.190 КК України штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- за ч.2 ст.190 КК України штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в банківських установах строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання, якщо вона протягом однорічного строку не вчинить нового злочину.
На підтримку своїх доводів зазначає, що на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, з 23 жовтня 2015 року по 31 травня 2016 року діяв закон в редакції №2289-IV, яким було передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від 600 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи зворотню дію в часі закону, що пом`якшує кримінальну відповідальність, призначення районним судом покарання за ч.1 ст.362 КК України у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. є вищим, ніж передбачено Кримінальним кодексом на момент вчинення правопорушення.
У доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі не відповідає вимогам Закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.61 КК України, оскільки обвинувачена є особою пенсійного віку.
Таким чином, прокурор вважає, що вирок районного суду підлягає зміні.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, 23 жовтня 2015 року, ОСОБА_6 , виконуючи на підставі наказу Чернівецького обласного управління AT «Ощадбанк» № 83-к від 31 травня 2010 року обов`язки контролер-касира операційного відділу ТВБВ № 10025/0163 філії Чернівецького обласного управління AT «Ощадбанк» (с. Нижні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області), та згідно посадової інструкції, затвердженої 15.03.2013 року керуючою ТВБВ № 10025/0144 ОСОБА_10 , будучи наділеною правом підпису касових документів, знаходячись на своєму робочому місці, розташованому в с. Нижні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області, діючи умисно, з метою заволодіння коштами ОСОБА_11 , які перебували на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я останньої в порушення п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України «Про затвердження інструкції про ведення касових операцій банками України» № 174 від 01.06.2011, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 790/19528 від 25.06.2011, за допомогою технічних засобів персонального комп`ютера та принтера склала касовий документ - заяву на видачу готівки за № 5030424 від імені ОСОБА_11 , ввівши до нього персональні дані останньої та виконавши власноручно підпис в графі «підпис отримувача» замість вказаного клієнта банку.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, тобто складання завідомо підроблених офіційних документів, що надають певні права.
Аналогічно, ОСОБА_6 в період часу з 28 жовтня 2015 року по 31 травня 2016 року склада 26 касових документів-заяв на видачу готівки від імені клієнтів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , внісши до них персональні дані останніх та виконавши власноручно підпис в графі «підпис отримувача» замість вказаного клієнта банку.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 358 КК України, складання працівником юридичної особи, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, що надають певні права, вчинене повторно.
Крім цього, 23 жовтня 2015 року ОСОБА_6 , виконуючи на підставі наказу Чернівецького обласного управління AT «Ощадбанк» № 83-к від 31 травня 2010 року обов`язки контролера-касира операційного відділу ТВБВ №10025/0163 філії - Чернівецького обласного управління AT «Ощадбанк» (с. Нижні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області, та згідно посадової інструкції затвердженої 15.03.2013 року керуючою ТВБВ 10025/0144 ОСОБА_10 , маючи в силу своїх повноважень доступ до програмного комплексу «Барс-millennium», знаходячись на своєму робочому місці, розташованому в с. Нижні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області діючи умисно, з метою заволодіння коштами ОСОБА_11 , які перебували на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я останньої, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України «Про затвердження інструкції про ведення касових операцій банками України» №174 від 01.06.2011, здійснила несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в автоматизованих системах, а саме внесла зміни, чим безпідставно сформувала касовий документ - заяву про видачу готівки за № 5030424 від імені ОСОБА_11 , внісши до нього персональні дані останньої.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.362 КК України несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою яка має право доступу до неї.
Аналогічно, ОСОБА_6 в період часу з 28 жовтня 2015 року по 31 травня 2016 року, 26 разів повторно здійснила несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в автоматизованих системах, а саме внесла зміни, чим безпідставно сформувала касові документи - заяви про видачу готівки від імені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , внісши до них персональні дані останніх.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.362 КК України несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї, вчинене повторно.
Крім цього, 28 жовтня 2015 року ОСОБА_6 , виконуючи на підставі наказу Чернівецького обласного управління AT «Ощадбанк» № 83-к від 31 травня 2010 року обов`язки контролера-касира операційного відділу ТВБВ №10025/0163 філії - Чернівецького обласного управління AT «Ощадбанк» (с. Нижні Петрівці Сторожинецького району. Чернівецької області, та згідно посадової інструкції затвердженої 15.03.2013 року керуючою ТВБВ 10025/0144 ОСОБА_10 , знаходячись на своєму робочому місці, розташованому в с. Нижні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області діючи умисно, з метою заволодіння коштами ОСОБА_12 , які перебували на банківському рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я останньої, будучи наділеною правом видачі грошових коштів в касі банку, зловживаючи довірою, здійснила зняття грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_2 та заволоділа грошовими коштами в сумі 1780 гривень, що належали ОСОБА_12 .
Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Аналогічно, ОСОБА_6 в період часу з 28 жовтня 2015 року по 31 травня 2016 року, 26 разів здійснила зняття грошових коштів у різних сумах з рахунків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , та повторно заволоділа ними.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Кримінальне провадження розглядалося судом першої інстанції у порядку ст.349 КПК України, оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Обвинувачена, захисник та представник потерпілої юридичної особи не заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки в ній не ставиться питання про погіршення правового становища обвинуваченої.
Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження стосовно поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апеляційних вимог, заслухавши учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Водночас, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
В частині засудження ОСОБА_6 за ч.ч.1,2 ст.190 КК України, колегія суддів встановила наступне.
Вироком суду у вину ОСОБА_6 ставиться те, що остання, зловживаючи довірою, здійснила зняття грошових коштів з банківських рахунку та заволоділа грошовими коштами, що належали клієнтам банку.
У свою чергу, диспозиція статті 190 КК України передбачає кримінальну відповідальність за шахрайство заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у тому, що в результаті шахрайських дій потерпілий добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від інших злочинів проти власності.
Зловживання довірою (спосіб вчинення злочину, інкримінований ОСОБА_6 ) полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна.
Органом досудового розслідування не доведено, а районним судом не встановлено, чи були знайомі між собою ОСОБА_6 та власники грошових коштів, які обвинувачена знімала з їхніх банківських рахунків та присвоювала, і чи існували між ними будь-які відносини.
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 власники грошових коштів не визнані потерпілими у кримінальному провадженні №0000515 від 29.07.2016 року, відомості про будь-які претензії майнового характеру внаслідок дій ОСОБА_6 , з їхнього боку в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Потерпілим у кримінальному провадженні визнане Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Колегією суддів під час апеляційного розгляду досліджено посадову інструкцію контролера-касира та типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
Навіть за умови вчинення шахрайства контролером-касиром відносно банківської установи шляхом зловживання довірою, слідство та районний суд не вмотивували, якого характеру довірчі відносини могли існувати між обвинуваченою та потерпілою особою і спосіб, в який потерпіла особа добровільно передала грошові кошти обвинуваченій.
Таким чином, досудовим розслідуванням не встановлено, а судом у вироку не доведено факту наявності у діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України, а саме об`єктивної сторони шахрайства.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За наведених обставин, вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_6 за ч.ч.1,2 ст.190 КК України необхідно скасувати, а кримінальне провадження закрити, оскільки колегією суддів встановлено відсутність в її діях складу вказаних кримінальних правопорушень.
Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі щодо призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, колегія суддів встановила наступне.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 за ч.1 ст.362 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.
При цьому, на період вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, з 23 жовтня 2015 року по 31 травня 2016 року, ч.1 ст.362 КК України діяла у редакції Закону України №2289-IV та передбачала покарання у виді штрафу у розмірі від шестисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Законом України №2617-VIII, що набрав чинності 01 липня 2020 року, посилено кримінальну відповідальність за ч.1 ст.362 КК України та встановлено штраф у розмірі від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність, не має зворотної дії у часі.
Таким чином, оскільки ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.362 КК України, під час дії Закону України №2289-IV, яким передбачалося більш м`яке покарання у виді штрафу, обвинуваченій слід призначити покарання у межах санкції цієї редакції статті, як про те просить прокурор в апеляційній скарзі.
Водночас безпідставними є доводи апеляційної скарги про неправильне застосування районним судом закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі за ч.ч.1,3 ст.358 КК України.
Згідно ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
В силу ч.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно законами про пенсійне забезпечення визначається, крім іншого, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.
За загальними правилами, визначеними ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
У кримінально-правовому розумінні системний аналіз вказаних вище норм дає змогу зробити висновок про те, що кримінальний закон не пов`язує призначення покарання з оформленням та отриманням певного виду пенсії, натомість пов`язує з досягненням особою пенсійного віку, який слід вважати 60 років.
Станом на день ухвалення вироку ОСОБА_6 виповнилося 57 років.
При встановленні анкетних даних ОСОБА_6 суду повідомила, що пенсію за віком не отримує та за її отриманням не зверталася.
Таким чином, призначивши покарання у виді обмеження волі обвинуваченій ОСОБА_6 , районний суд дотримався вимог кримінального процесуального закону, а тому в цій частині доводи прокурора є необґрунтованими.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 за ч.1 ст.362 КК України, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка визнала вину, раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та психіатра.
Обставинами, що пом`якшують покарання, колегія суддів визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що покарання у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.362 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів встановила, що висновки суду першої інстанції щодо засудження ОСОБА_6 за ч.ч.1,2 ст.190 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність при призначення покарання за ч.1 ст.362 КК України, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,409,417,418,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2022 року скасувати в частині засудження ОСОБА_6 за ч.ч.1,2 ст.190 КК України, кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.
Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.358 КК України на 2 (два роки) обмеження волі, за ч.3 ст.358 КК України на 4 (чотири) роки обмеження волі, за ч.3 ст.362 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в банківських установах строком на 3 (три) роки.

За ч.1 ст.362 КК України (у редакції Закону України №2289-IV) призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в банківських установах строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання, якщо вона протягом 1 (одного року) не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_24 Станковська

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

20.06.2022 року
(дата засвідчення копії)