УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 736/1392/16-к
провадження № 51-564ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2021 року, ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року,
встановив:
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2021 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року стосовно нього за нововиявленими обставинами залишено без руху. Надано ОСОБА_4 строк для усунення, визначених в ухвалі суду, недоліків.
Не погоджуючись із цим рішенням, засуджений звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій стверджував про незаконність ухвали місцевого суду та порушував питання про її скасування.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2021 року.
13 грудня 2021 року Чернігівський районний суд Чернігівської області на підставі пункту 1 частини 3 статті 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалою повернув заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року.
У касаційній скарзі засуджений не погоджується із вищезазначеними судовими рішеннями, стверджує про їх незаконність, просить їх скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог стверджує, що ухвала місцевого суду постановлена незаконним складом суду. Однак, попри посилання засудженого, вказані обставини залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на дотримання вимог кримінального процесуального закону, Суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 оскаржує, у тому числі, ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня та 13 грудня 2021 року.

Однак, враховуючи, що вказані ухвали місцевого суду в апеляційному порядку по суті не переглядалися, рішення, визначені частиною 1 статті 407 КПК за наслідками їх перегляду не приймалися, вони не можуть бути предметом касаційного розгляду у відповідності до приписів статті 424 цього Кодексу.
А тому колегія суддів дійшла висновку, що у відкриті касаційного провадження у цій частині слід відмовити на підставі пункту 1 частини 2 статті 428 КПК.
Така позиція суду повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
У частині оскарження засудженим ухвали Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 4 статті 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті (частина 2 вищезазначеної статті).
Як убачається із судового рішення, не погоджуючись із ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2021 року про залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без руху, засуджений ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій порушував питання про її перегляд.
Однак апеляційний суд, встановив, що оскаржуване засудженим судове рішення не позбавляє його можливості реалізувати своє право на доступ до місцевого суду, а відтак не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому дійшов висновку, що воно не може бути предметом апеляційного провадження. Про неможливість апеляційного оскарження постановленої ухвали місцевого суду роз`яснено засудженому і в судовому рішенні у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 372 КПК.
З огляду на викладене, апеляційний суд обґрунтовано постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, керуючись приписами частини 4 статті 399 КПК, з висновками, викладеними у ній, погоджується і колегія суддів.
Згідно пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження у цій частині слід відмовити на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК.
Таким чином, керуючись пунктами 1, 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2021 року, ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області 13 грудня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3