ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Куп`янськ-Вузловий Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, який проходить військову службу на посаді інспектора 2-ї категорії інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) у званні «майстер-сержант», учасника бойових дій, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2-ї категорії інструктором кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), в порушення ст.ст.17,65 Конституції України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11,16,127,128,129,130,199,216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25.02.2022, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця несення служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , та до 24.03.2022, в умовах воєнного стану, незаконно, постійно перебував поза межами місця проходження служби, проводячи час на всласний розсуд, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, особою, зазначеною у ч.2 ст.407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України.
Під час досудового розслідування між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_7 , було укладену угоду про визнання винуватості від 24.03.2022, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.5 ст.407 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.58 КК України замість одного року обмеження волі ОСОБА_4 буде призначено покарання у виді службового обмеження строком на 1 рік з відрахуванням 10 % із суми його грошового забезпечення у дохід держави.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з`явлення із зізнанням.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст.67 КК України відсутні.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений, підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, погодився на призначення узгодженого покарання та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди. Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним та усвідомленим з його сторони.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав затвердження угоди про визнання винуватості.
Захисник в суді наголосив, що затвердження угоди відповідає вимогам КПК України, а укладення угоди є добровільним зі сторони обвинуваченого, без застосування будь-якого примусу, погроз чи не відображених в угоді обіцянок.
На підставі повного визнання своєї вини обвинуваченим, його пояснень в ході судового засідання, суд вважає повністю доведеним факт скоєння та вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд наголошує, що об`єктивність та повнота матеріалів досудового слідства учасниками судового провадження в судовому засіданні не оспорювалась.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, оскільки він будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто особою, зазначеною у ч.2 ст.407 КК України, вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, віднесене до тяжких злочинів, шкода за яким завдана державним та суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що укладення угоди з боку обвинуваченого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
У відповідності до ч.1 ст.58 КК України, покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.
Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків (ч.2 ст.58 КК України).
Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні, цивільний позов не пред`являвся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Виходячи з викладеного, суд наголошує про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, з огляду на що, керуючись положеннями ст.ст.373, 374, 474-475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 березня 2022 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік.
На підставі ст.58 КК України замість покарання у виді одного року обмеження волі призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження строком на 01 (один) рік з відрахуванням в доход держави 10 відсотків із суми його грошового забезпечення.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам кримінального провадження роз`яснити право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1