У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
представника Черкаського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за клопотанням провідного інспектора Черкаського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_6 про вирішення питання про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Думанці Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні трьох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; засудженого вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, -
в с т а н о в и в :
Провідний інспектор Черкаського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про вирішення питання про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2020 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки; на підставі частини четвертої статті 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 12 березня 2020 року у виді 2 (двох) років обмеження волі, більш суворим покаранням за цим вироком, визначено йому остаточну міру покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
04 лютого 2021 року ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами перебування на іспитовому строці, а також обов`язками, покладеними на нього судом, і наслідками, які можуть настати у разі їх невиконання. Крім того, він був попереджений про відповідальність за порушення громадського порядку та про відповідальність за скоєння повторного злочину під час перебування на іспитовому строці. Того ж дня засудженому було оголошено постанову про встановлення днів явок на реєстрацію, а саме: 1-й вівторок щомісяця.
Не зважаючи на це, 05 травня 2021 року (04 травня 2021 року офіційний вихідний день) ОСОБА_5 без поважної причини не з`явився на реєстрацію до органу пробації, за що 01 червня 2021 року йому було винесено письмове попередження.
04 січня 2022 року гр. ОСОБА_5 допустив другу неявку без поважної причини до органу пробації.
Крім того, згідно відомостей ІПНП, за гр. ОСОБА_5 зафіксовано один факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП, а саме 22 січня 2021 року (після винесення вироку, але до постановки на облік до уповноваженого органу з питань пробації), за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Орган пробації вказує, що 2 безпідставних неявки засудженого на реєстрацію до органу пробації та 1 факт вчинення гр. ОСОБА_5 адміністративного правопорушення свідчать про невиконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, вказують на його небажання стати на шлях виправлення та є підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого у місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.
Судове засідання у даному кримінальному провадженні було призначено на 14 лютого 2022 року.
14 лютого 2022 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді ОСОБА_1 на лікарняному.
28 лютого 2022 року справу було знято з розгляду у зв`язку з неявкою учасників, військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану на території України строком на 30 діб.

Чергове судове засідання призначено на 07 квітня 2022 року.
07 квітня 2022 року у зв`язку з неявкою засудженого ОСОБА_5 проведення розгляду справи відкладено до 03 травня 2022 року.
У судовому засіданні представник Черкаського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила суд його задовольнити, виходячи з наведених у ньому підстав.
Засуджений ОСОБА_5 пояснив, що 05 травня 2021 року та 04 січня 2022 року дійсно не з`явився на реєстрацію до органу пробації, оскільки першого разу не мав коштів на проїзд, а другого разу переплутав дні явки, до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання органу пробації та зазначила, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_5 відсутні.
Вислухавши пояснення представника Черкаського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, суд вважає, що подання органу пробації не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно з вимогами частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
За приписами пункту 8 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Пункт 3 частини 2 статті 539 КПК України передбачає, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.
У відповідності до норм КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням КК України пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.
Статтею 164 КВК України передбачено порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до частини 4 статті 164 КВК України у разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.
За змістом частин 1-4 статті 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Згідно з абзацами 2, 4 пункту 2 Глави 3 розділу IX Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 272/5 від 29.01.2019 (далі Порядок), у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку. Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).
Пунктом 3 Глави 3 розділу ІХ Порядку передбачено, що у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Виходячи із змісту статті 166 КВК України, підставою для відповідальності осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, є наявність таких самостійних порушень з боку засудженого, як:
1) ситуація, коли засуджений не виконує покладені на нього обов`язки;
2) ситуація, коли засуджений систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у клопотанні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
У такому випадку суд враховує, що, звертаючись до суду з клопотанням про скасування іспитового строку, орган пробації повинен довести, що засуджений без поважних причин не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, і що саме неявка останнього для реєстрації та вчинення адміністративних правопорушень свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а не покладати на засудженого доведення зворотного.
Так, оглянувши надані матеріали, суд не вбачає серед них документально підтверджених відомостей про те, чи мав засуджений ОСОБА_5 реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можливо розглядати факти, викладені у клопотанні, як свідчення небажання останнього стати на шлях виправлення.
Також у судовому засіданні не встановлено та матеріали клопотання не містять достатніх підстав, які б стверджували про те, що засуджений умисно ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду.
З копії листка реєстрації, наданого органом пробації, вбачається, що засуджений протягом 2021-2022 років виконував покладені на нього обов`язки, однак не з`явився на реєстрацію до органу пробації лише 05 травня 2021 року та 04 січня 2022 року з причин відсутності коштів на проїзд та у зв`язку з тим, що переплутав дні явки. Суд вважає, що дані факти не дають можливості стверджувати про умисне небажання особи виконувати обов`язки, що покладені на неї судом, та не свідчать про систематичність неявок засудженого на реєстрацію.
Крім того, із особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що постановою серії ГГА № 994482 від 22 січня 2021 року його притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 176 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.
При цьому, суд зауважує, що інкриміновані ОСОБА_5 діяння мали місце до постановлення його на облік до уповноваженого органу з питань пробації, тобто до 04 лютого 2021 року.
До того ж, вчинення засудженим протягом іспитового строку лише одного адміністративного правопорушення не свідчить про систематичність таких дій.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 грубих порушень перебування на іспитовому строці не допускав, до кримінальної відповідальності не притягувався та на даний час повністю виконує обов`язки, покладені на нього вироком суду, суд дійшов висновку, що дві неявки засудженого на реєстрацію до органу пробації у зв`язку з відсутністю коштів на проїзд та помилкою у дні явки, а також один факт вчинення ним адміністративного правопорушення не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та не свідчать про небажання останнього стати на шлях виправлення, а тому у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити.
При цьому, обираючи такий підхід, суд звертає увагу, що в такому випадку суд реалізує свої повноваження, як частину дискреційних функцій і він вправі обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення спірних правових питань, спираючись на засади судочинства та обставини справи, на чому наголошував і Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 634/609/15-к.
Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,-

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання провідного інспектора Черкаського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_6 про вирішення питання про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1