Провадження № 1-кп/369/126/22
В И Р О К
іменем України
03.08.22 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000040 від 04.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який має вищу освіту, зареєстрований та працює фізичною особою підприємцем раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

04.01.2017 року близько 8 години водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою Київ-Одеса в напрямку міста Києва, в районі 20 км + 400 метри (в Києво-Святошинському районі Київської області) в порушення п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) та п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особовості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив керованість та допустив зіткнення з бетонним колесевідбійником, після чого відбулось зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку.
В результаті ДТП пасажир автомобіля «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження закриту травму живота у вигляді розриву селезінки з внутрішньочеревною кровотечею; яка, відповідно до висновку експерта № 20/Д від 03.02.2017 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. «1.5», пп. «б» п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вказав, що 04.01.2017 року він рухався за кермом автомобіля «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_2 , в сторону міста Києва, разом з ним в автомобілі був син та товариш ОСОБА_11 , при цьому син сидів на передньому пасажирському сидінні, а товариш позаду. Швидкість руху була безпечною в межах дозволеної, на слизькій ділянці дороги, в низині, керований ним транспортний засіб занесло, в стані заносу він зіткнувся з бетонним відбійником, який розділяв зустрічні смуги, після чого його відкинуло назад в смугу руху та він зупинився, переключивши важіль передач в положення «паркінг», після чого через декілька секунд відбулось зіткнення з його автомобілем «Volkswagen Tiguan» зіткнувся автомобіль «Mitsubishi Outlander», який рухався також в сторону міста Києва.
Обвинувачений ОСОБА_12 наполягав, що винуватий у зіткненні водій ОСОБА_13 , який не зміг зупинити керований ним транспортний засіб, що призвело до травмування пасажира та значних механічних пошкоджень двох транспортних засобів.
Вину у висунутому обвинуваченні не визнав та просив його виправдати.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив версію зіткнення транспортних засобів як про це вказав обвинувачений ОСОБА_10 та стверджував, що зіткнення автомобілів відбулось тоді, коли автомобіль «Volkswagen Tiguan» вже зупинився. Претензій до водія ОСОБА_10 не мав.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 04.01.2017 року він рухався Одеською трасою за кермом автомобіля «Mitsubishi Outlander» з дотримання ПДР, в автомобілі з ним був брат, швидкість автомобіля становила 75-80 км/год. Дорогою їх обігнав автомобіль «Volkswagen Tiguan», швидкість якого значно перевищувала швидкість інших транспортних засобів, які рухались в попутному напрямку. На спуску дороги автомобіль «Volkswagen Tiguan» занесло та почало кидати по проїзній частині в різні сторони. ОСОБА_6 почав гальмувати, проте від удару у відбійник автомобіль «Volkswagen Tiguan» викинуло в його смугу, після чого через 3-5 секунд відбулось зіткнення, в якому автомобіль «Mitsubishi Outlander» контактував своєю правою передньою частиною з правою задньою частиною автомобіля «Volkswagen Tiguan». Внаслідок зіткнення в автомобілі «Mitsubishi Outlander» вирвало права переднє колесо і він змістився вправо та зупинився на правому узбіччі, ледь не злетівши з дороги.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу потерпілий ОСОБА_6 звернувся з позовом по стягнення 253313,21 грн. майнової шкоди в 30000 грн. моральної школи, за час розгляду справи отримав від страхової компанії 99000 грн. у відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, а тому наполягав на відшкодуванні 154313, 21 грн. майнової та 30000 грн. моральної шкоди.

З досліджених судом доказів слідує, що відомості до ЄРДР були внесені 04.01.2017 року за матеріалами ДТП, яка мала місце в цей же день за участю автомобілів «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_2 , та «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_3 , в якій був травмований пасажир ОСОБА_5 (том 2 а.с. 74).

Під час огляду місця ДТП було зафіксовано кінцеве положення транспортних засобів, місцезнаходження їх відокремлених частин та сліди, які автомобілі залишили на дорожньому покритті сліди юзу від коліс автомобіля «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_2 , та подряпини на асфальті через відірване колемо автомобіля «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_3 (том 2 а.с. 79-87).

Встановити місце зіткнення транспортних засобів експертним шляхом не вдалось у зв`язку з відсутністю необхідної слідової інформації (висновок експерта № 93ат від 20.02.2017 року, том 2 а.с. 93-98).

На момент зіткнення обидва автомобілі були справні (висновок експерта № 97ат від 02.02.2017 року, том 2 а.с. 100-104, висновок експерта № 98ат від 06.02.2017 року, том 2 а.с. 107-111).
Гальмівна система автомобіля «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_2 , була пошкоджена під час ДТП (висновок експерта № 7952/17-52 від 10.10.2017 року, том 2 а.с. 155-161).

Відповідно до висновку № 20/д від 02-03.02.2017 року в ДТП потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжке тілесне ушкодження закриту травму живота у вигляді розриву селезінки з внутрішньочеревинною кровотечею (том 2 а.с. 113-114).

На ділянці дороги, де відбулось зіткнення транспортних засобів, велись ремонтні роботи (том 2 а.с. 117) та були встановлені дорожні знаки, які обмежили швидкість руху транспортних засобів на окремих ділянках від 90 до 50 км/год (том 2 а.с. 119).

Проведений 03.03.2017 року за участю водія ОСОБА_6 слідчий експеримент (том 2 а.с. 123-126) суд не бере до уваги, оскільки відтворення обставин ДТП було проведено в умовах, які не наближені до тих обставин, які мали місце 04.01.2017 року, тому цей протокол слідчого експерименту визнається судом неналежним доказом на підставі ч. 1 ст. 86 КПК України.

Відповідно до висновку експерта № 459ат від 20.03.2017 року зіткнення транспортних засобів відбулось в наслідок невиконання водієм ОСОБА_10 п. 12.1 ПДР України, оскільки він рухався зі швидкістю, яка не дала йому змогу контролювати керований ним транспортний засіб (том 2 а.с. 128-135).

Допитаний в суді свідок ОСОБА_14 брат потерпілого ОСОБА_6 підтвердив версію розвитку події ОСОБА_14 .

В свою чергу, свідки ОСОБА_10 син обвинуваченого ОСОБА_10 підтвердив версію розвитку ДТП батька ОСОБА_10 , допитаний судом свідок ОСОБА_15 не був очевидцем ДТП.

Разом з тим, очевидець ДТП свідок ОСОБА_16 пояснив, що автомобіль «Volkswagen Tiguan» рухався зі швидкістю 90-110 км/год, його занесло на слизькій ділянці дороги, після чого «Volkswagen Tiguan» вдарився у бетонний блок, від чого цей автомобіль почало крутити, він почав зміщуватися вправо, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander».

Висновок експерта № 1-10/21 від 12.10.2021 року експерта ОСОБА_17 (том 2 а.с. 201-235) та висновок експерта № 19/12-1/248-СЕ/17 від 12.12.2017 року (том 3 а.с. 34-51) суд не приймає до уваги як докази, оскільки ці висновки зроблені на замовлення водіїв або їх адвокатів, на підставі поданих заявниками пояснень та вихідних даних, без врахування всіх матеріалів кримінальної справи, що позбавляє ці висновки об`єктивності.

Отже, з`ясувавши всі обставини у кримінальному провадженні, дослідивши надані в розпорядження суду докази та оцінивши їх з точки зору достатності та взаємозв`язку, вислухавши доводи сторони обвинувачення та захисту, а також доводи потерпілого ОСОБА_6 та його представника, суд приходить до наступного висновку.

Так, очевидно, що товариш обвинуваченого ОСОБА_18 потерпілий ОСОБА_11 намагався виправдати водія ОСОБА_10 , вказуючи під час досудового розслідування на травмування в побуті, що стало причиною проведення у справі комісійної судово-медичної експертизи, за результатами якої (висновок № 44/к від 28.04-01.08.2017 року, том 2 а.с. 146-149) закриту травму живота у вигляді розриву селезінки з внутрішньочеревинною кровотечею потерпілий ОСОБА_5 отримав в ДТП. Тому показання потерпілого ОСОБА_5 при вирішенні питання винуватості водія ОСОБА_10 не враховується, оскільки є об`єктивні сумніви у їх правдивості.
Також судом не приймаються як доказ показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які є родичами та близькими особами для водіїв, що також позбавляє ці показання об`єктивності.
Разом з тим, показаннями свідка ОСОБА_16 та висновком експерта № 93ат від 20.02.0217 року доведено, що зіткнення транспортних засобів автомобілів «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_2 , та «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_3 , в якому тяжке тілесне ушкодження отримав потерпілий ОСОБА_5 , відбулось у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_10 п. 12.1 ПДР України через недотримання безпечного швидкісного режиму.
Порушень ПДР в діях водія ОСОБА_6 , які б призвели до зіткнення транспортних засобів та травмування потерпілого ОСОБА_5 , під час розгляду кримінальної справи не встановлено.

За наведеного, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_10 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його вина у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження доведена.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, потерпілий ОСОБА_5 у зв`язку з отриманими травми до обвинуваченого претензій не має, ОСОБА_10 раніше не судимий, має позитивні характеристики за місцем проживання, працює, на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована, що дозволило потерпілому ОСОБА_6 отримати часткове відшкодування завданого матеріального збитку.
Тому за результатами розгляду кримінальної справи суд приходить до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 повинен бути покараний.
При виборі виду і розміру покарання суд звертає увагу на наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
В судових дебатах прокурор орієнтував суд на призначення обвинуваченому покарання з іспитовим строком без позбавлення права керування транспортними засобами, що підтримали потерпілий ОСОБА_6 та його представник.
З моменту ДТП до закінчення судового провадження минуло близько 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців, обвинувальний акт перебуває в суді близько 5 (п`яти) років, в провадженні даного складу суду близько 2 (двох) років 5 (п`яти) місяців. За вказаний період часу кримінальне провадження для учасників не втратило свою актуальність, але з плином часу істотно знизилась ступінь його тяжкості, що дає суду можливість на підставі ст. 69 КК України призначити основне покарання більш м`якого виду, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому, обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд визнає відсутність претензій потерпілого ОСОБА_5 , який отримав в ДТП тяжке тілесне ушкодження, та виключно позитивні характеристики обвинуваченого ОСОБА_10 , та вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 суд вважає доведеними, тому задовольняє позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 154313,21 грн. завданої матеріальної та 30000 грн. завданої моральної шкоди.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ст. 124 КПК України підлягаю стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу розміром 2000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян), що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Речові докази у справі автомобілі «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_2 , та «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_3 , - повернути у користування власників (володільців).

Арешт, накладений ухвалами від 05.01.2017 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на автомобілі «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_2 , та «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_3 , скасувати.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 11197 (одинадцять тисяч сто дев`яносто сім) грн. 40 коп. процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0000040.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (сто п`ятдесят три тисячі триста тринадцять) грн. 21 коп. матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_19