Справа № 750/858/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/305/22
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: захисника ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою судді було відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня 2004 року. Суддя місцевого суду зазначив, що заявник не навів жодних обставин, які є нововиявленими, а тому слід відмовити у відкритті провадження за його заявою.

Не погоджуючись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу судді місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на безпідставну відмову у відкритті провадження за його заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки до заяви про перегляд вироку за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 КПК України. Також вказав, що на стадії прийняття заяви, без дослідження матеріалів кримінального провадження, суддя не може давати оцінку тому, чи є зазначені ним обставини нововиявленими, чи ні.

Заслухавши доповідь судді; засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня 2004 року ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, п.п.1, 4, 6, 12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набув законної сили 16 листопада 2004 року та виконується протягом більше 17 років.

Виходячи зі змісту заяви засудженого ОСОБА_7 від 26.01.2022 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004, у ній не зазначено нововиявлених обставин, які могли б вплинути на судове рішення, а також не були відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Так, у своїй заяві засуджений посилається на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.10.2021, відповідно до якого суддя встановив обставину, що суддями Апеляційного суду Чернігівської області при винесенні вироку від 09.08.2004 у справі 1-26 за 2004 рік, при вирішенні питання про призначення покарання не враховувалися норми ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 КК України, та керуючись висновком і рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2021 № 6-р (ІІ) 2021, вказав на порушення норм матеріального права (а.с.п.2-6).

На відміну від апеляційного та касаційного розгляду справи, перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами є специфічним провадженням перегляду судових рішень, що набрали законної сили, і служить усуненню недоліків попереднього судового розгляду.

Провадження за нововиявленими або виключними обставинами відбувається у зв`язку з виявленням таких обставин, які виникли вже після розгляду кримінальної справи або існували на момент її розгляду, однак не були відомі суду і їх наявність не дає оцінювати винесене судове рішення як законне, обґрунтоване та справедливе.

За змістом ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2021 № 6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 КК України, через те, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Разом з тим, цим же Рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Таке Рішення Конституційний Суд України постановив з метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України та зазначив, що обов`язком саме Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.

Тому виконання вищевказаних приписів Конституційного Суду України повинно бути здійснено шляхом внесення Верховною Радою України змін до норм права, які регулюють питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.

Суд будь-якої інстанції самостійно змінювати Закон не може.

Статті 81 та 82 КК України регламентують порядок умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, і не мають ніякого відношення до призначення покарання за наслідками встановленого кримінального правопорушення та не могли бути враховані під час вирішення питання про призначення міри покарання засудженому ОСОБА_7 , оскільки регулюють пом`якшення покарання для засуджених після відбуття певного строку покарання, застосовуються під час виконання вироку.

Тобто, наведені засудженим аргументи у своїй заяві не підпадають під розуміння нововиявлених обставин, як помилково вважає апелянт, адже вони ніяким чином не скасовують такий вид покарання як довічне позбавлення волі.

Посилання ОСОБА_7 на те, що суддя місцевого суду неправомірно відмовив йому у відкритті провадження за заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, в той час коли повинен був застосувати положення ч.3 ст.464 та ч.3 ст.429 КПК України, якими передбачено залишення заяви без руху і надання строку для усунення недоліків, є безпідставними.

Так, як слідує зі змісту ч.2 ст.464 КПК України, не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам цієї статті і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Вирішення судом питання про відкриття провадження означає, що питання стосується того, чи є взагалі підстави для відкриття провадження та подальшого судового розгляду. Норми процесуального закону надають судді повноваження як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03.02.2020 року (справа № 522/14170/17), положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя… вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Верховний Суд звернув увагу на те, що законодавець використав у цій нормі саме формулювання «суддя… вирішує питання про відкриття… провадження…», а не «суддя… відкриває… провадження…». Перше формулювання, на відміну від другого, насправді не означає, що за результатами вирішення відповідного питання повинне бути ухвалене лише рішення про відкриття провадження. Надавши судді повноваження «вирішувати питання», законодавець тим самим надав судді повноваження оцінювати, чи є підстави для відкриття провадження і, таким чином, повноваження вирішувати, чи відкрити провадження, або ж відмовити у його відкритті.

Із заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не вбачається жодної такої обставини, а його посилання на норми кримінального закону про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну покарання більш м`яким, регулюють питання, які виникають при виконанні вироку після відбуття певного строку покарання, що є очевидним і не потребує призначення судового засідання, щоб визначитися з відсутністю нововиявлених обставин, про які йде мова в заяві засудженого, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, ухвала судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги засудженого не дають підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2022 року про відмову у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4