Справа № 541/1297/22
Провадження № 1-кс/541/457/2022
У Х В А Л А

11 липня 2022 року м. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 30.06.2022 року до ЄРДР за № 0000167 клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власником наступного майна: трактор марки «Беларус - 82.1» д.н.з. НОМЕР_1 ., власником якого ДП «Миргородське лісове господарство», який поміщено на зберігання на майданчик території філії «Миргородський Райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», за адресою: вул. Миргородської Дивізії, 18, м. Миргород Миргородського району Полтавської області.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 30.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.06.2022 року до чергової частини Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт від слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що в смт. Комишня Миргородського району Полтавської області під час проведення ним слідчих дій по факту виявлення незаконної порубки та транспортування деревини, представниками ДП "Миргородський лісгосп", вчиняли дії з метою перешкоджання виконання службових обов`язків слідчого та намагались здійснити тиск для прийняття незаконного рішення.

06.07.2022 року було проведено огляд місця події, в ході якого в подальшому було вилучено трактор марки «Білорус-82.1».

Вищевказаний об`єкт оглянуто, в опечатаному вигляді вилучено та залишено на зберігання на майданчик території філії «Миргородський Райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» Відкритого Акціонерного Товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», за адресою: вул. Миргородської Дивізії 18, м. Миргород Миргородського району Полтавської області так, як у зв`язку з великою габаритністю об`єкта транспортувати даний трактор було неможливо до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

06.07.2022 року постановою дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню трактор марки «Беларус-82.1» д.н.з. НОМЕР_1 ., власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 , являється ДП «Миргородське лісове господарство».

В ході дізнання потерпілий ОСОБА_5 надав показання, в яких зазначив, що 24.06.2022р. під час виконання ним своїх функціональних обов`язків в с. Комишня Миргородського району Полтавської області, а саме, проведення слідчої дії в рамках кримінального провадження №0000398 від 24.06.2022 по факту незаконної вирубки, збуту лісу працівниками ДП «Миргородське лісове господарство», працівники даного підприємства здійснювали на нього вплив, як на працівника правоохоронного органу, з метою перешкодити виконанню його службових обов`язків. Також зазначив, що працівник ДП «Миргородське лісове господарство», який представився механіком, самовільно забрав ключі від трактора МТЗ (Беларусь) 82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на той час вже був вилученим майном, що унеможливило його транспортування до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів. Потерпілий додав, що в ході проведення слідчої дії з`явилась особа, яка представилась адвокатом ДП «Миргородське лісове господарство», не надавши будь-яких підтверджуючих документів про це, та здійснювала моральний тиск, як на працівника поліції, вимагаючи вчинення завідома незаконних дій, у вигляді прийняття рішення про повернення вилученого майна, а саме трактора МТЗ (Беларусь) 82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому здійснюючи залякування, та безпідставно звинувачував у неправомірних діях.

Покази потерпілого підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які перебували 24.06.2022р. в с. Комишня Миргородського району Полтавської області під час проведення вищевказаних слідчих дій.

Як зазначено прокурором, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду 06.07.2022 року майно, для його збереження, зокрема трактор марки «Беларус-82.1» д.н.з. НОМЕР_1 , який являється предметом вчинення кримінального правопорушення, через який і виник факт перешкоджання у виконанні службових обов`язків та здійснювався вплив на працівника поліції, як об`єкт неправомірних дій.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених у клопотанні. Пояснив, що накладення арешту на зазначене майно необхідно з метою збереження речових доказів по даному кримінальному провадженню.

Представник ДП «Миргородське лісове господарство» - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що зазначений трактор не містить на собі будь-яких слідів злочинів та ніяк не відноситься до даного кримінального провадження. Крім того, зазначив, що накладення арешту на трактор з забороною користування буде чинити перешкоди у здійсненні господарської діяльності державному підприємству. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Встановлено, що сектором дізнання Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 30.06.2022р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.343 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 30.06.2022р. до чергової частини Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт від слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що в смт. Комишня Миргородського району Полтавської області під час проведення ним слідчих дій по факту виявлення незаконної порубки та транспортування деревини, представниками ДП "Миргородський лісгосп", вчиняли дії з метою перешкоджання виконання службових обов`язків слідчого та намагались здійснити тиск для прийняття незаконного рішення.

06.07.2022 було проведено огляд місця події в ході якого в подальшому було вилучено трактор марки «Білорус-82.1».

06.07.2022 року постановою дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню трактор марки «Беларус-82.1» д.н.з. НОМЕР_1 ., власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 , являється ДП «Миргородське лісове господарство».

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України встановлено що, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про арешт майна трактора марки «Беларус-82.1» не містить достатніх обґрунтувань тієї обставини, що зазначене майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, крім того немає підстав вважати, що воно було набуто кримінально протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, як і не містить достатнього обґрунтування відповідності зазначеного майна вимогам ст. 98 КПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, до клопотання не додані докази які підтверджують причетність власників (користувачів) майна до вчинення кримінального правопорушення, а підозра по вказаному кримінальному провадженню будь-якій особі на час розгляду клопотання не висувалася.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на майно не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ДП «Миргородське лісове господарство», як власника майна, потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює підставу накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слід зазначити, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на недоведеність наявності правової підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України та ризиків, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2022р. за №0000167 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.343 КК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 від 06.07.2022 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000167 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1