Справа № 202/1178/22
№ 1-кп/202/229/2022
УХВАЛА
Іменем України

16 березня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000841 від 02.12.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянин України, офіційно працевлаштований водієм у ТОВ «АТП 11227», маючий на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-01.02.2012 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська з ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна. Звільнений 16.06.2014 року згідно ст. 2 ЗУ «Про амністію»

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду, який провести у відкритому судовому засіданні.
Захисник заявив клопотання, котре було підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК та неврученням обвинуваченому копії обвинувального акту.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд наголошує на тому, що, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто, за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Зі змісту норм кримінального процесуального закону убачається, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, зокрема:

1.найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2.анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3.анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4.прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5.виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6.обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7.розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1. підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8.розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9.дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1.реєстр матеріалів досудового розслідування;

2.цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3.розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4.розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5.довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Доводи захисника, викладені у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору зводяться до оцінки процесуальних рішень, прийнятих органом досудового розслідування, оцінки доказів, зокрема пред`явленої підозри, формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого, невручення обвинувального акту.

Суд вважає, що дані обставини не впливають на можливість призначення судового розгляду, оскільки єдиною підставою для повернення обвинувального акта є невідповідність саме цього процесуального рішення вимогам КПК.

Зі змісту обвинувального акту убачається, що в ньому у повному обсязі викладені обставини, зазначені в ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, способу, форми вини, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення, наслідків, а також інших обставин, які підлягають обов`язковому доказуванню в кримінальному провадженні. Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором. Додані усі необхідні документи.

Будь-яких недоліків обвинувального акта щодо його форми чи змісту судом не встановлено.

При цьому, слід враховувати, що виключно під час судового розгляду надається правова оцінка наданим сторонами кримінального провадження доказам, відтак, перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд не може вдаватись до оцінки зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування доказів на предмет їх допустимості вже на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як такі дії перешкодили б суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому свої доводи захисник вправі буде викласти в процесі судового розгляду.

Відомості, описані в обвинувальному акті, є достатніми для повного розуміння суті висунутого обвинувачення, його характеру, адже містять опис всіх обов`язкових елементів складу інкримінованих злочинів, та зазначення протиправних дій обвинувачених, що відповідає положенням п. "a" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, відсутні процесуально-правові підстави для задоволення клопотання захисту про повернення обвинувального акту прокурору та закриття провадження.

Щодо невручення обвинувального акту обвинуваченому, то це не відповідає дійсності, оскільки до обвинувального акту додано розписку про відмову обвинуваченого в отриманні обвинувального акту, а тому обвинувальний акт вважається врченим.

Відтак, кримінальне провадження кримінальне слід прийняти до провадження та призначити до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за час перебування під вартою ризики не зменшились, так як обвинувачений під час досудового розслідування оголошувався у розшук, а тому застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник заявив про наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, посилаючись на відсутність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, та просив замінити на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених законодавством, наявністю в нього міцних соціальних зв`язків.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, наголошує на тому, що під час розгляду клопотання та прийняття рішення, суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнають судового переслідування .

При розгляді цього клопотання суд, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, розуміє, що питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати «in abstracto». Це питання має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими суд мотивує своє рішення, та належно задокументованих фактів. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагають істинні потреби публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують вимогу поваги до особистої свободи (рішення в справі «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Суд, із врахуванням особи обвинуваченого, зважаючи на обставини воєнного стану, що унеможливлює розгляд кримінального провадження у розумні строки, оскільки доставка затриманих і взятих під варту здійснюється конвоєм виключно для продовження строків тримання під вартою , виходячи зі стану ведення воєнних дій, вважає доречним змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, таке рішення обумовлено оголошенням рішення про мобілізацію і можливістю залучення обвинуваченого до лав ЗСУ.

За таких обставин суд вважає підготовку до судового розгляду закінченою.
Керуючись ст.ст. 314, 315, 316, 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.03.2022 року на 14 год. 50 хв. в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-не відлучатися з м. Дніпро без дозволу суду.
Обвинуваченому письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, свідків.
Відповідно до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення.
Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Головуючий: ОСОБА_7