УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/3017/20

Провадження №: 1-кп/755/820/22

"25" липня 2022 р.

м. Київ

Дніпровського районного суду м. Києва (далі Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово, за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,у рамках кримінального провадження унесенного до ЄРДР 08.04.2019 за № 0002839 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності їх притягнення до кримінальної відповідальності, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Захисник ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_8 , звернулися до суду, у порядку ст.ст. 284-285 КПК України, із клопотаннями про звільнення від кримінальної відповідальності наведених обвинувачених у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2019 за № 0002839, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності їх притягнення до кримінальної відповідальності, тобто дійсність обставин регламентованих ст.ст. 44, 49 у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року КК.

Позиція сторін
Прокурор у кримінальному провадженні прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 заявлені клопотання підтримав, так як є дійсними обставини визначені ст. 49 КК у відношенні заявників.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , кожен окремо, клопотання у відношенні себе підтримали та зазначили, що їм цілком і повністю зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, у порядку ст. 49 КК України та вони надають свою згоду на таке звільнення у рамках указаного кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК.

Опис обставин встановлених судом

Згідно даних обвинувального акту складеного 18.12.2020 старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 та затвердженого того ж дня прокурором Київської міської прокуратури № 4 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні унесеному до ЄРДР 08.04.2019 за № 0002839 ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , кожному окремо, висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисному нанесені 08.04.2019 у період часу з 10:00 год. до 14:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що спричинило, відповідно до експертних висновків від 24.05.2019 №№ 042-856-2019 та 042-857-2019, короткочасний розлад їх здоров`я, вчинене групою осіб.

Мотиви, з яких виходив Суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Суд заслухавши думку сторін, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

В цій справі окреслені ВС у справі № 192/3301/16-к орієнтири дотримано. Так, клопотання подані стороною кримінального провадження та обвинувачені надали згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також Суд ураховує, що в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у т.ч. зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Наведені ВС умови судом також було дотримано, а тому Суд не пов`язує в цій справі таке звільнення із фактом визнання обвинуваченими своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, або ж з фактом його відсутності.

Відповідно розглядаючи указане питання по суті лише щодо дійсності підстав для закриття провадження, без аналізу питання про встановлення вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, Суд відмічає таке.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до положень ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З урахуванням того, що виконуючи приписи ст. 442 КПК, Об`єднана палата ККС ВС у справі № 328/1109/19 сформувала висновок щодо застосування норми права положень ст. 49 КК: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Відповідно, в ключі наведеного, Суд уважає, що є слушним відповідне клопотання задовольнити, так як минуло 3 роки від описуваних в обвинувальному акті подій та це провадження не зупинялося, у зв"язку з розшуком обвинувачених.

За таких обставин, беручи до уваги наведене, Суд вважає, що обвинувачені підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), та із закриттям даного кримінального провадження.

Питання процесуальних витрат урегульовано відповідно до положень Глава 8. Процесуальні витрати КПК України, шляхом їх віднесення на рахунок держави, у т.ч. з урахуванням того, що Велика Палата Верховного Суду (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зробила висновок про те, що КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком та зазначила, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З наведеного видно, що своїм рішенням Велика Палата Верховного Суду вказала про необхідність вирішення судом питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Однак цей висновок не містить орієнтирів стосовно того, в яких випадках і які саме процесуальні витрати стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої зарито, або з держави.

В цьому аспекті слід вказати, що Верховний Суд сформував такі підходи з даного питання: 1) справа № 758/2420/17, провадження № 51-6496ск18 "... чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту)....". Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що місцевий суд не ухвалював обвинувального вироку, а постановив ухвалу, в якій відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК правильно вирішив питання щодо процесуальних витрат, які відніс на рахунок держави (ухвала колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року); 2) справа № 149/83/21, провадження № 51-4371км21 "... всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, покладаються на державу, оскільки ... суд у цьому випадку був зобов`язаний закрити кримінальне провадження, що призвело до втрати ОСОБОЮ статусу обвинуваченого ... " (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 листопада 2021 року); 3) справа № 592/10225/19, провадження № 51-4499ск20 Верховний Суд "... пославшись на положення ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 369, п. 13 ч. 1 ст. 368, пункти 1, 2 ч. 4 ст. 374 КПК, вказав, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито.... Також Суд зазначив, що відповідно до положень ст. 126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою, однак ці положення є загальними і вони не спростовують вимоги ст. 124 зазначеного Кодексу..." (ухвала колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 березня 2021 року).

З цих підстав та керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив :

клопотання - задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 08.04.2019 за № 0002839, за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та саме кримінальне провадження закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 11:00 год. 29.07.2022.

С у д д я ОСОБА_16