Справа № 383/616/20
Номер провадження 1-кс/383/123/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання слідчого слідчого відділення Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишнівка Компаніївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, вважається таким, що судимості не має,

у кримінальному провадженні №0000180 від 02.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області з клопотанням, погодженим прокурором Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів, якому повідомлено про підозру у тому, що він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше сховище, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Обгрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий послався на обґрунтованість висунутої підозри, тяжкість вчиненого правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме необхідність запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як санкція даного кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній будучи повідомлений про підозру у ряді тяжких та особливо тяжких корисливих злочинів, а саме по ч. 3 ст.185, ч.2 ст.289 та ч.3 ст. 187 КК України, та те, що 06.05.2018 року ОСОБА_4 перетнув державний кордон, а саме самовільно покинув територію України в пункті пропуску «Бориспіль-D» в напрямку м. Варшава Республіка Польща.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання, оскільки вказаного кримінального правопорушення не вчиняв, так як 30.04.2018 року у нього був день народження, яке він святкував на річці Сугоклея з 12 години дня до 02 години ранку наступної доби, після чого перебував в ресторані «Розмарин», де також перебував майже до ранку. Просив відмовити в задоволенні клопотання. Крім того пояснив, що 06.05.2018 року виїхав до міста Варшава Республіки Польща, де його затримали 25.12.2021 року після чого 14 липня 2022 року був доставлений на територію України по іншому кримінальному провадженню, де йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного заперечила проти задоволення клопотання через його необґрунтованість, оскільки вважає, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, оскільки не отримав поштове відправлення, яким йому було надіслано повідомлення про підозру, оскільки станом на 08.05.2018 року перебував за кордоном Українита необґрунтованість підозри.

Ознайомившись з клопотанням та доказами, якими воно обгрунтовується, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

Встановлено, що 02.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України (а.с.7).

06 липня 2022 року ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання Бобринецьким районним судом Кіровоградської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 2 статті 278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню (ч.3 ст. 278 КПК України).

До клопотання додані докази повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, тобто у нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше сховище, 08 травня 2018 року о 09 год. 54 хв. у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, що підтверджується копіями опису вкладення до листа і фіскального чеку про надіслання її поштою 08.05.2018 року та відміткою про вручення повідомлення про підозру 17 травня 2018 року о 14 год. 15 хв. матері останнього ОСОБА_7 . Крім того, 22 липня 2022 року вказане повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, також вручено особисто ОСОБА_4 та його захиснику. Отже, доводи захисника про те, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, так як не отримав поштове відправлення, яким йому було надіслано повідомлення про підозру, оскільки станом на 08.05.2018 року перебував за кордоном України, слідчий суддя відхиляє, оскільки стороною обвинувачення виконано вимоги положень статті 278 КПК України Кримінального процесуального кодексу України щодо вручення письмового повідомлення про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, оскільки його неможливо було вручити в день його складення через виїзд ОСОБА_4 за межі території України та невідомого фактичного місця його перебування. Крім того, ОСОБА_4 був затриманий в Республіка Польща та був доставлений на територію України по іншому кримінальному провадженню, по якому йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, тобто по даному кримінальному провадженню не затримувався.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні можливого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Вказаний злочин є умисним, особливо тяжким, що посягає на суспільні інтереси проти відносин власності, які виступають основним безпосереднім об`єктом та життя чи здоров`я потерпілого, які є найвищою соціальною цінністю, та є обов`язковим додатковим об`єктом.

Підозра у вчиненні ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення підтверджується оголошеними та дослідженими слідчим суддею у судовому засіданні доказами, а саме: протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.05.2018 року; протоколом огляду місця події від 02.05.2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 02.05.2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 03.05.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.05.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.05.2018 року за участю свідка ОСОБА_10 .

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagozv.Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Отже, стороною захисту не наведено спростувань достовірності викладених у клопотанні обставин причетності підозрюваного до вчинення злочинних діянь, тому підозра є достатньо обґрунтована, а питання правильності остаточної кваліфікаціїі доведення винуватості у вчиненні злочину не може вирішуватись на цій стадії кримінального провадження та є передчасним. При цьому перевірка доведеності вини підозрюваного, встановлення його винності у скоєнні інкримінованого злочину виходять за межі цього судового розгляду та предмету доказування у цій справі.

Слідчий суддя взяв до уваги обставини пред`явленої підозри, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, який раніше не судимий, якому згідно довідки № ОСК ГУНП України в Кіровоградській області повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених: ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України по кримінальному провадженні №0000044 від 02.02.2017 року; ч.2 ст.286 КК України по кримінальному провадженні №20010605 від 17.09.2017 року; ч.2 ст.289 КК України по кримінальному провадженні №0000044 від 02.02.2017 року, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, не має місця роботи, тобто офіційних джерел доходу, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Відстоювання підозрюваним власної правової позиції, є вагомою підставою для перешкоджання у встановленні чи перекручуванні ним визначальних обставин у справі.

За таких умов вважаю, що підозрюваному не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 уразі визнання його винним; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, сукупність обставин, в яких підозрюється ОСОБА_4 , та його особистість істотно підвищують ступінь і характер суспільної небезпеки діяння, тому у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, що ускладнить і затягне досудове розслідування.

При цьому, слідчим суддею враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж триманні під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжних захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані.

Особиста порука не може бути застосована, оскільки не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Домашній арешт обрати не є доцільним, оскільки підозрюваний не дотримується загальноприйнятих правил поведінки в суспільстві, не має законного джерела одержання доходу та зможе переховуватись від слідства, про що свідчить перетин ним державного кордону України через декілька днів після вчинення можливого кримінального правопорушення. Існування відносно ОСОБА_4 більше трьох кримінальних проваджень, в яких йому повідомлено про підозру, та наявність факту тривалого переховування від слідства за межами території України свідчать про те, що інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на початковому етапі досудового розслідування не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, адже застосування до ОСОБА_4 по іншому кримінальному провадженню ухвалою Ленінського районного суду м. Кропивницький від 16.03.2018 року, якою підозрюваному ОСОБА_4 продовжено раніше обрану міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000044, не завадило підозрюваному ОСОБА_4 вчинити нове можливе кримінальне правопорушення, та в цілому не може гарантовано запобігати зазначеним вище ризикам.

Усі наведені обставини у їх сукупності, наявність постійного місця проживання, посередньої характеристики не зменшує ризиків його неналежної процесуальної поведінки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, зухвалий характер умисних протиправних дій, в яких він підозрюється, суспільну важливість об`єкту посягання, та не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, тому у відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне не визначати підозрюваному розмір грошової застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 183, 193-197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 13 год. 40 хв. 22 липня 2022 року.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_4 припиняє свою дію о 13 год. 40 хв. 19 вересня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя ОСОБА_1