Справа №522/8180/22
Провадження №1-кс/522/4079/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР, подану в порядку ст.303 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:
До провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР, подану в порядку ст.303 КПК України, яка, на думку скаржника, полягає у невнесенні до реєстру досудових розслідувань відомостей, вказаних у його заяві від 10 червня 2022 року.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 10 червня 2022 року, він, відповідно до вимог чинного законодавства, звернувся із заявою про злочин до Одеської обласної прокуратури, вчинений суддями Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст. 374 КК України, відомості про яке до теперішнього часу не внесені до ЄРДР.
Однак до цього часу, на думку скаржника в порушення вимог ст. 214 КПК України, працівниками Одеської обласної прокуратури відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 - не внесено.
У скарзі до суду скаржник просить слідчого суддю прийняти рішення, яким зобов`язати відповідальних посадових осіб прокуратури Одеській області відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення суддями Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст.374 КК України, порушення права на захист, яке полягає у злочинно - зухвалому порушенні права обвинуваченого на захист, вчинено особою (у даному випадку особами), у якості суддів, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним Законом держави і Конституцією України моїм правам, як громадянина України , державним та громадянським інтересам та розпочати досудове слідство.

В судове засідання ОСОБА_3 з`явився в режимі відеоконференцзв`язку, який забезпечений Котовським міськрайонним судом Одеської області.

В засіданні зазначив, що відносно нього на розгляді у Балтському районному суді Одеської області перебуває кримінальне провадження, яке на його думку підлягає закриттю. Йому, як обвинуваченому, Центром надання безоплатної вторинної допомоги було надано за дорученням адвоката, який через декілька засідань заявив собі самовідвід та припинив надавати адвокатські послуги у якості захисника ОСОБА_3 . В подальшому, для захисту його інтересів у суді Центром безоплатної вторинної допомоги надано іншого адвоката, який не з`являється у судові засідання під головуванням судді ОСОБА_4 . Зазначив, що з цього приводу він, за результатом кожного призначеного засідання, заявляв головуючій відвід, оскільки вважає, що остання не забезпечує його права на захист. Заяви про відвід надходили у провадження суддів Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які на його думку, в порушення кримінально-процесуального законодавства безпідставно відмовляли у задоволенні його заяв про відвід судді. Також, додав, що звертався до Голови центру безоплатної вторинної допомоги із заявою надати йому захисника, однак отримав відповідь : «що це не їх справа», яку в подальшому оскаржив, шляхом подання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду. Відповідних доказів, щодо звернення до Центру безоплатної вторинної допомоги та отримання відповіді до матеріалів скарги, яка зараз розглядається не надав.

Вважає, що такими діями суддів Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 порушено його право на захист, чим на його думку вчинено кримінальне правопорушення передбачене ст. 374 КК України.

Представник Одеської обласної прокуратури в судове засіданні не з`явився, повідомлено належним чином. 14.07.2022 року надано письмове заперечення, в якому зазначили, що у заяві ОСОБА_3 не міститься обставин, які б вказували про вчинення суддями кримінальних правопорушень.

Розглянувши скаргу, вивчивши надані матеріали, заслухавши скаржника, суд вважає за можливе, розглянути скаргу за відсутності представника Одеської обласної прокуратури, та приходить до наступних висновків
10 червня 2022 року ОСОБА_3 було направлено заяву про кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.
Однак до цього часу відповідальними особами Одеської обласної прокуратури відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою - не внесено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
У статті 303 КПК України визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема, в бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Зі змісту скарги вбачається, що заява подана про вчинення кримінальних правопорушень суддями Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час слухання кримінальної справи відносно ОСОБА_3 , вказана заява мотивована незгодою із процесуальними діями та рішеннями головуючої по справі та головуючих, які розглядали заявлені заяви про відвід судді.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Тобто в вищезазначених статтях КПК України йдеться мова про внесення до ЄРДР саме таких відомостей, які містять дані про кримінальне правопорушення.
Частина п`ята ст.214 КПК України конкретизує зміст таких відомостей, вказуючи, що вони обов`язково повинні містити, зокрема: короткий зміст обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, тощо.
Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, виходячи з змісту ч.5 ст.214 КПК України, зміст таких відомостей має бути підданий оцінці.
Повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленнях потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Відповідно до висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Наведена правова позиція також закріплена у висновку Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.
Оскільки КПК України надана можливість оскаржити дії прокурора, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку прокурора в результаті такої оцінки.
Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України (визначення основних термінів Кодексу), відповідно до якого, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Заявник в якості обставин, які, на його думку, свідчать про вчинення суддею кримінального правопорушення, зокрема, вказує на незабезпечення головуючим його права на захист та безпідставні відмови у задоволенні заявлених відводів, в наслідок чого судді нібито здійснили кримінальні правопорушення.
Проте, ОСОБА_3 у заяві не зазначаються фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, що мають бути визначальним критерієм для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Заява ОСОБА_3 хоч і містить вимогу про реєстрацію злочину, але за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочин в контексті ст. 214 КПК України.
У згаданій заяві ОСОБА_3 не наведено жодних відомостей про злочин, а лише викладені власні міркування про вчинення правопорушення, щодо протиправності дій суддів Балтського районного суду Одеської області кримінальних правопорушень.
Викладене вказує на те, що наведені заявником обставини стосуються суто процесуальної діяльності суддів і процесуального рішення суддів, щодо оскарження яких є передбачена процесуальним законодавством України процедура.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.
Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.
Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.
Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011р., оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами прокуратури.
Таким чином, інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима. Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням чи діями судді не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.
За змістом рішення Конституційного суду України від 30.06.2009р. №16-рп/2009, постанов Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007р. №8, від 12.06.2009р. №6, від 04.06.2010р. №6, положень КПК України тощо, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної або касаційної інстанції, і не може даватися будь якими іншими органами.
Наведені в заяві дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 374 КК України, не місять фактичних відомостей чи посилання на обставини, які б свідчили про вчинення вказаних кримінального правопорушення. Ці дані ґрунтуються лише на припущеннях щодо противоправних дій, а обставини, викладені у заяві, не охоплюються поняттям злочину, визначеному у ст. 11 КК України, і тому не може вважатися такою, що підлягає внесенню до ЄРДР.
Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Рішенням XIV Позачергового з`їзду суддів України від 15 березня 2017 року «Про стан здійснення правосуддя та незалежності суддів у 2016 році», зокрема, визнано такими, що призводять до порушення гарантій незалежності судової влади, ставлять під сумнів утвердження принципу верховенства права в Україні та підривають основи правопорядку в державі, випадки впливу, тиску, втручання будь-кого у будь-якій формі у здійснення правосуддя судами та суддями, зокрема, вплив на суддів з боку правоохоронних органів шляхом реєстрації кримінальних проваджень і подальшого тривалого нездійснення щодо них досудового розслідування, у тому числі незаконні дисциплінарні та кримінальні переслідування.
Вищевказане рішення кореспондується з Рішенням № 45 Ради суддів України від 13 серпня 2018 року «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення дотримання учасниками судових процесів конституційного принципу рівності перед судом і законом» в якому зазначається, що статтею 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантується Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.
Також, визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очалан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).
Тому, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги заявника на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 374 КК України.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 216, 303-307, 318-380, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР, подану в порядку ст.303 КПК України, - відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.
Копію ухвали направити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1