Справа № 367/6865/20
Провадження №1-кп/367/61/2022
УХВАЛА
Іменем України
05 липня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпені кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 серпня 2020 року за №0000349 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Клавдієве, Бородянського району, Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -
встановив:
05.07.2022 у судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в порядку ч. 4 ст. 309 КК України. В клопотанні вказує, що 26.08.2020 ОСОБА_5 звернувся до ТОВ «Медичний Центр «Клініка імені Гальченко В.В.» та пройшов курс добровільного лікування від наркоманії в період часу з 26.08.2020 по 08.09.2020, про що свідчить медична довідка №178 від 09.09.2020 року у зв`язку з чим просить звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення клопотання, вказуючи, що в обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено діагноз «наркоманія», а тому відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Одночасно, прокурор вказує, що ОСОБА_5 звернувся до лікувального закладу вже після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, що в сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений має намір ухилитися від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.
Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 24.08.2020, приблизно о 18 год. 00 хв. (точний час не встановлено), перебуваючи поблизу озера неподалік території Державної установи «Бучанська виправна колонія № 85», реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, на землі знайшов наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,641 г, який знаходився в обмотаному полімерною стрічкою згортку, та, переконавшись, що виявлена ним речовина є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадоном (фенадоном), незаконно правою рукою підняв із землі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,641 г, який знаходився в обмотаному полімерною стрічкою згортку, для власного вживання, без мети збуту. Таким чином, ОСОБА_5 незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,641 г, для власного вживання, без мети збуту.
Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно безпечний характер своїх дій, достовірно розуміючи, що виявлена ним речовина є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадоном (фенадоном), незаконно, тримаючи в правій руці згорток з полімерної стрічки у якому знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,641 г, поклав його до правої кишені власних штанів, де почав зберігати вказаний наркотичний засіб для власного вживання, без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 почав незаконно зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,641 г, для власного вживання, без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1. ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Положеннями ч. 4 ст. 309 КК України визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. При цьому, особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, якій медичним закладом встановлено відповідний діагноз.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія». Медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія», а добровільне лікування - це лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника.
Як убачається з довідки, виданої ТОВ «Клініка імені Гальченко В. В.», вих. № 178 від 09.09.2020, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно звернувся для проходження курсу лікування в медичний центр ТОВ «Клініка імені Гальченко В. В.» та знаходився на лікуванні з 26.08.2020 по 08.09.2020 з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, епізодичне вживання. Пройшов курс лікування за індивідуальною програмою, отримував специфічну медикаментозну та психокоррекційну допомогу, лікарські призначення виконував вірно. На момент закінчення курсу лікування потяг до вживання наркотичних та психотропних засобів відсутній, установка на тверезий спосіб життя сформовано достатньо. При цьому, ТОВ «Клініка імені Гальченко В. В.» має ліцензію Міністерства охорони здоров`я України, серія АГ № 599380 та акредитаційний сертифікат другої категорії Міністерства охорони здоров`я України, серія МЗ № 014209.
Щодо посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 звернувся до лікувального закладу вже після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, що в сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений має намір ухилитися від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, суд враховує позицію, висловлену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року по справі № 357/11205/19.
Зокрема, приписи ч. 4 ст. 309 КК України дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: 1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; 2) особою розпочато лікування від наркоманії.
При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування. Норма ч. 4 ст. 309 КК за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим у порівнянні, наприклад, із захворюванням на алкоголізм. Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма. Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, чи звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу. Крім того, законодавцем не обмежено застосування ч. 4 ст. 309 КК фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини. Положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї. Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування.
Таким чином, причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.
Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію, у ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності
Так само не має значення для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК факт попереднього перебування особи на обліку. Той факт, що особа вперше звернулася для лікування може слугувати підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності шляхом застосування вказаної правової норми, за наявністю інших підстав для цього.
Тобто захворювання на наркоманію може бути діагностовано вперше, і це не може бути перешкодою для використання положень ч. 4 ст. 309 КК. Таким чином, колегія суддів об`єднаної палати вважає за необхідне зазначити, що добровільним слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу в контексті ч. 4 ст. 309 КК, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї заохочувальної норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше. Такий первинний діагноз також констатує необхідність надання особі медичної допомоги у вигляді лікування від наркоманії.
Одночасно, матеріали провадження не містять жодного підтвердження того, що обвинувачений проходив лікування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Крім того, суд погоджується з доводами захисника про те, що такої хвороби як наркоманія згідно із класифікатором хвороб в національному законодавстві не визначено, а тому вважає, що проходження обвинуваченим лікування від хвороби з класифікацією F11 «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опiоїдiв» є підставою для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.
При цьому наявність захворювання, пов`язаного з наркоманією, була встановлена під час звернення ОСОБА_5 до спеціалізованого медичного закладу, де він протягом визначеного лікарем часу отримував необхідне лікування за індивідуальною програмою, що свідчить про те, що обвинувачений страждав на наркоманію і потребував лікування від неї.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 , а кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 серпня 2020 року за №0000349 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Речові докази, які приєднані до матеріалів кримінального провадження слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати на проведення експертиз в даному провадженні суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого.
Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 284,285-286,288,372 КПК України, суд, - постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 серпня 2020 року за №0000349 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Речові докази по справі:
-експертний пакет №0011285 з кристалоподібною речовиною білого кольору, загальною масою 2, 565 г, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), загальною масою метадону (фенадону) у речовинах 0, 641 г, - знищити;
-паперовий конверт із вмістом грошової купюри номіналом 200 гривень повернути ОСОБА_5 .
Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 3595 (три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 90 копійок.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1