Справа № 300
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, одруженого, що має на утриманні 1 неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, з вищою освітою, такого що проходить військову службу, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На розгляд слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтовано наступним.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 будучи повідомленим про відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, перебуваючи за адресою: вул.Заньковецької в м. Ужгороді, використовуючи мобільний телефон ІМЕІ НОМЕР_1 із абонентським номером НОМЕР_2 , який належить останньому, повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», що за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької, біля магазину «Зіна», група невідомих осіб ґвалтують заступника керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 .
Окрім того, 23.10.2021 ОСОБА_4 на своїй особистій сторінці соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікував допис, в якому підтвердив факт завідомого неправдивого повідомлення Національної поліції про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 152 КК України вчинене відносно ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_4 приблизно о 01.00 год. 28.10.2021 на своїй особистій сторінці соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 підтвердив факт повідомлення про вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.
Слідчий зазначає, що ОСОБА_8 в період з 21.00 год. 22.10.2021 по 08.00 год. 23.10.2021 перебував за адресою: АДРЕСА_3 та жодних протиправних дій відносно останнього не вчинялось.
Слідчий вказує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.383 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомленні суду, прокурору, слідчому, дізнавачу або органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення поєднані з обвинуваченням особи в тяжкому чи особливо тяжкому злочину.
06.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.
Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, є зібрані в кримінальному провадженні матеріали досудового розслідування, зокрема показами свідків, оглядами сторінок в соціальних мережах, оглядом аудіо записів, висновком експертів.
На думку слідчого, необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років позбавлення волі. Разом з тим існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.
Окрім того слідчий зазначив, що органом досудового розслідування скеровано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинувальний акт в кримінальному №0000988 від 13 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.259 КК України. У кримінальному провадженні №0000988 від 13 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.259 КК України, було обрано запобіжний захід у вигляді альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Однак, незважаючи на це ОСОБА_4 , вчинив інші кримінальні правопорушення. Це вказує на його зухвале ставлення до чинних правових норм, та правопорядку. Тобто це вказує на його схильність на вчинення інших кримінальних правопорушень.
Також, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на цього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. За вказаним фактом 15.09.2021 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження № 0001270 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України (за фактом керування ОСОБА_4 транспортним засобом всупереч постанови Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2000 про позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 3 роки).
21.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0001442 за ознаками вчинення ОСОБА_4 аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382КК України. Згідно фабули 20.10.2021 по вул. Закарпатська у м. Ужгород був зупинений за порушення ПДР автомобіль марки «БМВ» синього кольору, д.н.з. Словацької Республіки НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , якого згідно рішення суду позбавлено права керування транспортним засобом.
23.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0001453 за ознаками вчинення ОСОБА_4 аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Згідно фабули 22 жовтня 2021 року о 17 годині 45 хвилин за адресою: м. Ужгород, вул. Митна, 1 працівникам поліції для перевірки було зупинено автомобіль BMW 316 реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_3 за кермом якого перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами.
За твердженням слідчого, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, незаконно впливати на потерпілого, свідків, як основних джерел показів в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення від покарання шляхом залякування свідків та очевидців даної події, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.
Слідчий вказує, що інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність в обранні такої міри запобіжного заходу.
Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, переховування від органів досудового розслідування, сторона обвинувачення просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав, викладених у ньому.
Захисник у судовому засіданні зазначив, що його підзахисний є мобілізованим, відтак місце його перебування за адресою дислокації відповідно військової частини. Отже, ризик переховування від органів слідства та суду як і ризик вчинити інше кримінальне правопорушення не підтверджені. Окрім того захисник зазначив, що притягнення підзахисного до адміністративної відповідальності мало місце до моменту внесення відомостей до ЄРДР, а також не є ризиком у розумінні ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 є несудимим, оскільки жодного вироку щодо нього не ухвалено. З огляду на що застосування такого суворого запобіжного заходу є неможливим, враховуючи те, що особа несудима.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника та додав, що ризики, заявлені прокурором нічим не підтверджені.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів клопотання та стверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001451 від 23.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 383 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомленні суду, прокурору, слідчому, дізнавачу або органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення поєднані з обвинуваченням особи в тяжкому чи особливо тяжкому злочину.

Орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яке обґрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, ризиків, визначених ст.177 КПК України, та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Дослідивши додані в обґрунтування клопотання докази, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій, зокрема наявності достатніх доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Відповідно до частин 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

-підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

-підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність інших кримінальних проваджень щодо останнього.

Оцінюючи аргументацію сторін щодо наявності чи відсутності ризиків, які є підставою для обрання запобіжного заходу слідчий суддя зауважує, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».
Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Згідно з ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.

У судовому засіданні з розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31). У справі «Штегмюллер проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними, а в справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний кодекс України також покладає вказаний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд врахував наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеризуючі особу підозрюваного дані, а саме: відсутність судимості, наявність сім`ї, неповнолітньої дитини на утриманні, перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 , позитивні характеристики, грамоти та нагороди, надані стороною захисту.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що у клопотанні сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слід відмовити. Разом з тим, суд вбачає достатнім обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до двох місяців, а саме до 05.05.2022 включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду по першому виклику;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзду в Україну.
Встановити строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу до 05 травня 2022 року (включно).
Повідомити підозрюваному письмово під розпис покладені на нього обов`язки.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 31.03.2022 о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1