Справа № 357/4215/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000043 від 10.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні малолітню доньку, 2017 року народження, учасник бойових дій, військовослужбовця військової служби за контрактом, номер обслуги зенітного артилерійського взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» визначено, що особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» визначено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Відповідно до Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»: від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014

№ 1126-VII; від 06.05.2014 № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 № 1240-VII; від 21.07.2014 № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 № 1595-VII; від 14.01.2015 № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 03.09.2020 ОСОБА_5 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 терміном на три роки та того ж дня, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 193-рс, ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону цієї ж військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 .18.11.2021 солдата ОСОБА_5 , номера обслуги роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 306 призначено на посаду номера обслуги зенітного артилерійського взводу мотопіхотного батальйону цієї ж військової частини. Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, оберігати як святиню Бойовий прапор своєї частини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, знаходитися на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять). Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, солдат ОСОБА_5 повинен з`являтися на службу до військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 о 08 год. 00 хв. кожного робочого дня з понеділка по п`ятницю. Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за контрактом на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують проходження ним військової служби, солдат ОСОБА_5 , у порушення вказаних вимог законодавства, бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 08 год. 00 хв. 17.01.2022, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , та до 25.05.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби. 25.05.2022 о 10 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 добровільно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 .

Своїми діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби) ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 06.06.2022, яку просили затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 06.06.2022, укладеної між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, пояснив про причини скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України передбаченого із застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту строком на шість місяців. Арешт відбувати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Судом розяснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 407 КК України, погоджену сторонами угоди.

При обранні міри покарання суд бере до уваги пом`якшуючі обставини відповідно до ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих обставин по справі відповідно до ст. 67 КК України суд - не вбачає.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 06.06.2022 по матеріалам кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000043 від 10.02.2022 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на шість місяців з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення даного вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1