У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , дослідивши матеріали клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0000132, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2022 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 та ч.2 ст. 307 КК України,погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на вилучене майно,-
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні №0000132, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2022 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 та ч.2 ст. 307 КК України,погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на вилучене майно.
Подане клопотання слідчий мотивує тим, що 26.07.2022 Закарпатською обласною прокуратурою розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132.
При цьому у клопотанні вказано, що підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стало повідомлення 4 відділу 6 управління департаменту військової контррозвідки СБ України про виявлення кримінального правопорушення, зокрема співробітниками оперативного підрозділу отримана інформація про те, що адвокат ОСОБА_4 займається організацією незаконного переправлення через державний кордон осіб, як підлягають мобілізації на військову службу відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із невстановленими особами, розробила протиправний механізм, відповідно до якого, вона підшукує громадян призивного віку та в подальшому, через невстановлених осіб виготовляє їм документи про навчання у вищих навчальних закладах за кордоном, організовує їм отримання довідки із ІНФОРМАЦІЯ_2 для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
Вказана довідка підтверджує, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» особа має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та підтверджує те, що військовий комісаріат заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для проходження навчання за кордоном не має.
Слідчий зазначає, що в подальшому ОСОБА_4 , організовує їх незаконне переправлення через державний кордон України за підробленими документами через один з пунктів пропуску Закарпатської області.
В цілому, за отримання довідок із закордонного вищого навчального закладу, ІНФОРМАЦІЯ_2 і перетин державного кордону України, ОСОБА_4 отримує грошові кошти в розмірі 7500 доларів США з однієї особи, які в подальшому вона розподіляє між всіма особами задіяними у виготовленні підроблених документів.
В ході досудового розслідування допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_5 , який в ході допиту повідомив, що час від часу він приїжджає в м. Ужгород оскільки має тут особисті справи та в нього тут багато знайомих.
Наскільки він пригадує то десь на початку липня місяця 2022 року він знаходився в м. Ужгород, перебуваючи біля одного з закладів даного міста назву якого не пригадую він познайомився із особою на ім`я ОСОБА_6 , з яким у нього зав`язалася розмова. В ході якої вони з останнім розмовляли на різну тематику під час розмови він розповідав ОСОБА_7 , що на даний час стало дуже важко жити, не вистачає прибуткової роботи та ще й заборонено виїжджати за кордон у зв`язку з веденням воєнного стану на території України. Після почутого ОСОБА_6 сказав йому, що в нього є знайома яка допомагає з оформленням документів для вступу на навчання за кордон. Дана тематика зацікавила ОСОБА_5 і ОСОБА_6 дав йому номер мобільного телефону НОМЕР_1 , і сказав щоб ОСОБА_5 при нагоді зателефонував їй, сказав що він від ОСОБА_8 і поцікавився про всі деталі вступу у вищі навчальні закладу за кордоном. В кінці липня місяця 2022 року ОСОБА_5 зателефонував на вищевказаний номер і трубку підняла особа жіночої статі яка представилася йому ОСОБА_9 , в ході розмови ОСОБА_5 сказав останній що має намір піти на навчання за кордон, на що остання повідомила йому, що вона організовує виготовлення документів що нібито він навчається за кордон і дана її послуга коштує 7500 доларів США, а також вона має ще декілька варіантів за допомогою яких ОСОБА_5 зможе виїхати за кордон, такі як прохід поза пунктами пропуску через державний кодон України, тобто по «зільонці», а більш детально вона зможе йому розповісти про дані варіанти при особистій зустрічі. Зрозумівши, що особа на ім`я ОСОБА_9 займається незаконним переправлення осіб через державний кордон, а такий варіант мене не влаштовував оскільки ОСОБА_5 мав намір насправді спробувати вступити до вищого навчального закладу на навчання за кордоном, щоб в подальшому там будувати своє життя, він вирішив повідомити про відомості, які стали йому відомі під час розмови з ОСОБА_9 працівникам правоохоронних органів, із якими він спілкувався, і як виявилося вони теж володіли даною інформацією і тому ОСОБА_5 погодився взяти участь у розкритті даного правопорушення на умовах конфіденційного співробітництва.
При цьому згідно клопотання, 09.08.2022 в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США за організацію його незаконного переправлення через державний кордон України за підробленими документами через один з пунктів пропуску Закарпатської області.
Із повідомлення 4 відділу 6 управління департаменту військової контррозвідки СБУ за результатами виконання доручення у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із забороною з 14.09.2022 пропуску студентів на виїзд закордон, повідомила ОСОБА_5 , що не зможе організувати йому виїзд за кордон в якості студента, про те запевнила, що може здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України по системі «Шлях». З цією метою, нею будуть оформленні всі необхідні документи для отримання дозволу на перетин державного кордону в тому числі запевнила, що виготовить ОСОБА_5 підроблене посвідчення водія.
Слідчий зазначає, що 26.09.2022 в ході зустрічі ОСОБА_4 з ОСОБА_5 в офісі за місцем здійснення нею адвокатської діяльності, розташованого за адресою м. Ужгород, вул. Льва Толстого, будинок №10 офіс №6, показала останньому підроблене посвідчення водія видане на його ім`я від 11.07.2019 та повідомила йому, проте що воно йому буде передано безпосередньо перед виїздом закордон. На вказаній зустрічі також був присутній ОСОБА_10 , якого ОСОБА_4 відрекомендувала як перевізника і він буде особисто здійснювати незаконне переправлення ОСОБА_5 на транспортному засобі марки «Фольцваген крафтер», д.н.з. НОМЕР_2 через державний кордон в одному із пунктів пропуску, розташованого на території Закарпатської області.
Слідчий зазначає, що в подальшому, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту, 29.09.2022 о 07:17 годин на подвір`ї поряд з будинком №12 по вул. О. Хіри в м. Ужгород у порядку ст. 208 КПК України, було затримано громадянку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, раніше не судиму, під час вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. В ході особистого обшуку вказаної громадянки було вилучено належний їй мобільний телефон марки «Iphone XS» із СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 .
Як вказано у клопотанні, вищеперераховане майно, речі та речовини підпадають під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
У клопотанні вказано на те, що враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.
Так, слідчий при обґрунтуванні необхідності накладення арешту на майно посилається на положення ст. 2,ч.1 ст. 170,п.1 ч.2 ст. 170, ч.3 ст. 170, ч.10 ст. 170 КПК України. Так, у клопотанні зазначено, що беручи до уваги викладене вище, керуючись ст. ст. 40, 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий просить: накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone XS» із СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , вилучений 29.09.2022 у ході особистого обшуку під час затримання громадянки ОСОБА_4 , а також просить пріоритет визначення місця подальшого зберігання вищеперерахованого майна, залишити за органом досудового розслідування.
Слідчий суддя дослідивши клопотання та додані до нього матеріали приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу…
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В даному випадку порушуючи перед слідчим суддею питання про накладення арешту на майно, слідчий посилається саме на п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, однак належного обґрунтування вказаному не наводить. Так, клопотання не міститься доводів тому, що вилучений телефон є речовим доказом у кримінальному провадженні, яким саме критеріям він відповідає.
Окрім того, згідно клопотання вказаний мобільний телефон було вилучено під час затримання ОСОБА_4 , яка є підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні, однак до матеріалів клопотання не надано підтвердження того, що їй було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім цього, матеріали клопотання не містять обґрунтування необхідності вилучення мобільних пристроїв, зважаючи на положення ч.6 ст.9 КПК України та ст. 168 КПК України яка містить заборону тимчасового вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Натомість необхідність накладення арешту на майно зводиться до цитування вказаної норми, а також п. 7 ч. 1 ст. 131, ст.ст. 2, 98, ч.3 ст. 170, ч.10 ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про формальний підхід до мотивування клопотання.
Згідно частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ст.171 КПК України, клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Під час розгляду клопотання встановлено, що таке не відповідає вимогам ст.171 КПК України.
На переконання слідчого, у клопотанні не конкретизовано, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Наведене, дає підстави для висновку про необхідність повернення клопотання прокурору з метою усунення виявлених недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0000132, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2022 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 та ч.2 ст. 307 КК України,погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучене майно,- повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, з моменту отримання зазначеної ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1