Єдиний унікальний номер справи 185/5228/21
Провадження № 1-кп/185/193/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 12 березня 2021 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Петропавлівка Дніпропетровської області, громадянки України, має середню освіту, тимчасово не працює, на утриманні має неповнолітню дитину, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебувала за адресою АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вживали алкогольні напої.

В цей же час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виникла словесна сварка, в ході якої, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..

ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який лежав на дивані, діючи умисно, нанесла не менше десяти ударів двома руками в область голови ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_3 , залізла на диван, де лежав ОСОБА_6 та почала наносити йому удари по тілу обома ногами, взутими у чоботи, а саме: в область голови - не менше трьох, в область тулубу - не менше п`яти, в область нижніх кінцівок - не менше п`яти. Далі ОСОБА_9 , стала обома ногами на грудну клітину ОСОБА_6 та продовжила наносити удари ногами в область голови, тулубу та нижніх кінцівок ОСОБА_6 .

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілому ОСОБА_6 тілесні пошкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку II ст., гострої субдуральної гематомою справа (супратенторіально, без компресії головного мозку), забою контузії обох очей, перелому лівої орбіти, пара орбітальних гематом обох очей, забійної рани орбіти справа, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначила, що вину та цивільний позов не визнає, пояснила, що 22 лютого 2021 року вона вранці прийшла до ОСОБА_6 , а о 10.30 поїхала додому. ОСОБА_6 вона не била і тілесних ушкоджень йому не завдавала.

Винність обвинуваченої ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 21.02.2021 року ОСОБА_3 прийшла до нього в гості , залишилась ночувати. 22.02.2021 року до них прийшла в гості гр. ОСОБА_10 , вони почали розпивати спиртні напої. Він ліг спати на диван, а прокинувся від того, що ОСОБА_3 почала наносити йому удари ногами та руками по голові, тулубу та кінцівкам. В цей момент ОСОБА_10 намагалася зупинити обвинувачену, проте безрезультатно. Наступного ранку він викликав швидку допомогу через сильний головний біль.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 22 лютого 2021 року ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 запросили її у гості, де всі вони розпивали спиртні напої. Коли всі пішли спати, через деякий час ,вона ОСОБА_10 , прокинулась від того, що почула грохот та побачила як ОСОБА_3 наносила удари потерпілому руками та взутими у чоботи ногами.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 23.02.2021 року ввечері він прийшов до ОСОБА_6 та побачив його побитого в крові, запропонував викликати швидку. ОСОБА_6 і ОСОБА_10 розповіли йому, що ОСОБА_3 побила ОСОБА_6 .

Згідно протоколу огляду місця події від 11 березня 2021 року, проведений огляд домоволодіння, а також ділянки місцевості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На подушках дивана зафіксовані плями, схожі на кров. /а.с. 73-78/

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 22 березня 2021 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 відтворено обставини події, які мали місце 22 лютого 2021 року, у будинку АДРЕСА_2 , зокрема він вказав, що з самого ранку разом з ОСОБА_3 розпивали вдома спиртні напої, згодом о 14:00 год. до них приєдналась їх знайома ОСОБА_10 ,яка принесла з собою пляшку горілки і вони продовжили розпивати спиртні напої. Після чого о 16:00 год. ОСОБА_6 пішов спати, згодом до нього підійшла ОСОБА_3 і безпричинно нанесла не менше десяти ударів руками і ногами в область обличчя та тулуба, в подальшому стала ногами на ліжко на якому знаходився потерпілий та обома ногами взутими в чоботи нанесла не менше трьох ударів в область голови, після чого встала обома ногами на тулуб потерпілого /а.с. 79-83 /.

Згідно «Висновку експерта» №211 від 23.06.2021 року судово-медичної експертизи, виконаної в приміщенні Павлоградського міжрайонного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку ІІ ст., гострою субдуральною гематомою справа (супратенторіально, без компресії головного мозку), забою контузії обох очей, перелому лівої орбіти, параорбітальних гематом обох очей, забійної рани орбіти справа, котрі утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області /а.с. 86-88/.

Згідно «Висновку експерта» №212-Д від 23.06.2021 року судово-медичної експертизи, виконаної в приміщенні Павлоградського міжрайонного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку ІІ ст., гострою субдуральною гематомою справа (супратенторіально, без компресії головного мозку), забою контузії обох очей, перелому лівої орбіти, параорбітальних гематом обох очей, забійної рани орбіти справа, котрі утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку ІІ ст., гострою субдуральною гематомою справа (супратенторіально, без компресії головного мозку), забою контузії обох очей, перелому лівої орбіти, параорбітальних гематом обох очей, забійної рани орбіти справа, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р. Враховуючи ступінь ознак загоєння виявлених тілесних ушкоджень (рубець яскраво-рожевого кольору), можливо вказати, що дані тілесні ушкодження могли утворитися в термін вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи та зі слів потерпілого, тобто можливо їх утворення незадовго до надходження ОСОБА_6 до КНП «ПЛІЛ» ПМР, тобто 22.02.2021р. /а.с. 89-90/.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинувачену у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Незважаючи на позицію обвинуваченої щодо заперечення своєї вини, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченої у вчинені інкримінованого їй злочину поза розумним сумнівом. Винність обвинуваченої ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 інкримінованого злочину, перебіг обставин вчинення зазначеного злочину, ступінь реалізації злочинних намірів обвинуваченої та наслідки їх вчинення.

Так, на обвинувачену ОСОБА_3 , як на особу, що безпосередньо завдала удари потерпілому в область голови, тулубу, нижніх кінцівок прямо вказали в судовому засіданні сам потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_10 . Крім потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні, щопросила обвинувачену припинити бити потерпілого, а ОСОБА_3 наказала їй не лізти не в свої справи.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини "поза розумним сумнівом". Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 доведена "поза розумним сумнівом", оскільки наведені судом у вироку докази винуватості обвинуваченої є очевидними і безсумнівними.

Суд вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною. Під час судового розгляду кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 вказаного кримінального правопорушення та наслідки вчинення.

При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої: раніше не судимої, вчинила у відповідності до ст. 12 КК України нетяжкий злочин, не працює, характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню доньку 2008 року народження .

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою вона обвинувачується у вигляді позбавлення волі.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства і вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

В рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 було заявлено позов до обвинуваченої про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в сумі 160269 грн., завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_6 зазначив, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ним витрачено 5269 грн. на ліки. Наявність моральної шкоди обґрунтована тим, що наданий час він не має можливості вести звичний спосіб життя, через отримані травми не міг працювати на своїй роботі протягом року. Заподіяна моральна шкода позивачем була оцінена в 150 000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_12 цивільний позов не визнала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази щодо заявлених позовних вимог встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Відтак, у даному провадженні пред`явлене обвинувачення та доведеність винуватості ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні безпосередньо пов`язані із пред`явленим цивільним позовом потерпілим у кримінальному провадженні.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної немайнової шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 Постанови орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, психічних та інших, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Протиправність поведінки ОСОБА_3 , її вина, а також причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, підтверджені вищезазначеними доказами, які підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то згідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає,зокрема,у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинила злочинні дії, окреслені у ч. 1 ст. 122 КК України, вина обвинуваченої в скоєнні умисних тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_6 доведена. Отже, заявлена вимога цивільного позивача пов`язується з фактом заподіяння злочином моральної шкоди, і суд враховуючи стан здоров`я потерпілого, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у житті потерпілого, тяжкість вимушених змін у його звичайному способі життя, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

При визначенні розміру спричиненої обвинуваченою моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , яка полягає в тому, що останній внаслідок ушкодження його здоров`я переніс стресову ситуацію, тривалі душевні страждання та численні травми, які до цих пір спричиняють йому фізичний біль, внаслідок чого порушився його звичний уклад життя.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 , також суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 35 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Судові витрати відсутні.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винною за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі .

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 2 (два) роки вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5269 (п`ять тисяч шістдесят дев`ять) гривень, моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Речові докази:

-оптичний носій інформації (диск) з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 від 22 березня 2021 року залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Суддя: ОСОБА_1