"16" серпня 2022 р. Єдиний унікальний № 371/1253/21
Номер провадження № 1-кп/371/19/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Миронівка

ЄУН 371/1253/21

Провадження № 1-кп/371/19/22

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000002, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2022 року, за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Степанецьке Канівського району Черкаської області, має повну загальну середню освіту, одружена, дітей не має, не працевлаштована, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

за ст. 125 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Встановлені обставини кримінального правопорушення
За встановленими обставинами кримінального правопорушення, 28 грудня 2020 року близько 23 години ОСОБА_4 , спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , братом ОСОБА_8 та знайомою ОСОБА_5 перебували в автомобілі сірого кольору марки «Черрі», моделі «Амулет», який належить ОСОБА_8 , та рухались автомобільною дорогою О101202 сполученням «село Півці - село Зеленьки», з села Македони Обухівського району Київської області. Під час руху автомобіля, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу залицянь останнього до ОСОБА_5 , внаслідок чого водій автомобіля ОСОБА_8 зупинив транспортний засіб біля узбіччя, на 13-му км вказаної автодороги, для того щоб пасажири змінили місця в автомобілі: ОСОБА_5 пересіла на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_4 на заднє.

Після того як ОСОБА_5 пересіла на переднє пасажирське сидіння автомобіля та зачинила за собою двері, ОСОБА_4 , яка перебувала поряд з автомобілем, підійшла до передніх пасажирських дверей та відчинила їх. Перебуваючи поряд з переднім пасажирським сидінням, на якому сиділа ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, того ж дня, о 23 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи біля відчинених передніх пасажирських дверей автомобіля сірого кольору марки «Черрі», моделі «Амулет», діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, схватила ОСОБА_5 , яка в цей час сиділа на передньому пасажирському сидінні, правою рукою за волосся та нанесла їй один удар кулаком лівої руки в область правої частини голови.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдала ОСОБА_5 такі тілесні ушкодження: по одному садну невизначеної та подовженої форми в ділянках кінчика носу справа та зліва, на внутрішній частині нижньої повіки лівого ока, у внутрішнього кута лівого ока, на нижній повіці правого ока ближче до зовнішньої частини, в лобній ділянці по середині лінії над зоною перенісся та закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 124/к від 26 листопада 2021 року, заподіяні потерпілій тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Позиції учасників судового провадження
Фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачена ОСОБА_4 не заперечила, визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, на підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин надала показання.

Прокурор відмовився від проголошення вступної промови, не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Потерпіла та її представник не заперечили встановлених досудовим розслідуванням обставин, проте вказали, що потерпіла бажає надати показання щодо мотивів кримінального правопорушення і наслідків, що мають місце.

Повне визнання обвинуваченою вини, не заперечення фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації своїх дій, усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, стали передумовами здійснення розгляду провадження в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України.

Роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційному порядку.

З показань обвинуваченої слідує наступне.

28 грудня 2020 року, вони з чоловіком ОСОБА_7 перебували в гостях у кумів в селі Македони Миронівського району Київської області, де вживали спиртні напої. Близько 23 години, за їх проханням, на власному автомобілі їх з гостей забирав її брат ОСОБА_8 , з яким перебувала його знайома ОСОБА_5 . Вони на деякий час теж зайшли в будинок їх знайомих, після чого разом поїхали додому. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні, поряд з водієм, а її чоловік та потерпіла ОСОБА_5 сиділи на задньому сидінні. Дорогою ОСОБА_5 декілька разів повідомила, що ОСОБА_7 залицяється до неї. Водій автомобіля ОСОБА_8 зупинив транспортний засіб на узбіччі дороги з наміром пересадити її на заднє сидіння, а потерпілу на переднє. Коли вони вийшли з автомобіля, ОСОБА_8 почав застосовувати фізичну силу до її чоловіка, вона почала їх боронити.

Після того як ОСОБА_5 пересіла на переднє пасажирське сидіння автомобіля та зачинила за собою двері, вона підійшла до передніх пасажирських дверей та відчинила їх з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , оскільки її поведінку розцінила як провокацію. Усвідомлюючи характер своїх дій, вона схватила ОСОБА_5 правою рукою за волосся. Тримаючи потерпілу за волосся, вона нанесла їй удар кулаком лівої руки в область голови. Припускає, що при цьому могла вирвати частину волосся потерпілої з голови, при нанесенні удару могла подряпати їй лице.

Пояснила, що після події з чоловіком приходила до потерпілої та просила вибачення, запевняла, що готова нести відшкодування за спричинену шкоду. Потерпіла вимагала нотаріально посвідченої розписки про відшкодування, суму відшкодування не називала, вона таку розписку не бажала складати, тому шкода залишилась не погашеною. Шкодує про скоєне, у вчиненому розкаялася.

Допит обвинуваченої здійснено відповідно до правил ст. 351 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що зустрічалася з братом обвинуваченої ОСОБА_8 28 грудня 2021 року на належному йому автомобілі забирали обвинувачену та її чоловіка ОСОБА_7 з села Македони Миронівського району Київської області, де вони гостювали, після застілля перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння. Оскільки обвинувачена виявила бажання сидіти на передньому сидінні автомобіля, вона вимушена була сісти позаду, поруч з її чоловіком ОСОБА_7 . Дорогою він почав залицятися до неї, брав її за груди, про що вона декілька разів повідомила всім, хто перебував у автомобілі. Водій зупинив автомобіль та пересадив її на переднє сидіння. В цей час підійшла обвинувачена, відкрила двері, схватила її за волосся, та з такою силою нанесла удар, що у неї стався струс мозку, при цьому подряпала лице. Вчинені дії вплинули на її стан здоров`я, вона хворіє і отримані ушкодження негативно вплинули на перебіг хвороби. Обвинувачена відмовилась нести відповідальність за скоєне. З огляду на таку її поведінку, просила призначити найбільш суворе покарання за вчинений проступок.

Мотиви суду
З показань обвинуваченої суд дійшов висновку про визнання нею всіх обставин, які встановлені досудовим розслідуванням, підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи, які нею та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні.

Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння полягає у заподіянні потерпілій ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та містить склад кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України.

Обвинувачена є винною у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченої, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченої примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують особу обвинуваченої.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується як така, скарг на поведінку якої не надходило, компрометуючі матеріли відсутні, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики з місця проживання, виданої Степанецькою сільською радою Черкаської області № 626 від 24 вересня 2021 року, вимоги УІАП ГУ НП в Київській області № 1639/109/1602/02-22 від 13 червня 2022 року.

За приписами ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини і захистом інтересів держави й суспільства.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом враховується, що вона вчинила кримінальне правопорушення у виді проступку, має позитивну характеристику, до вчинення кримінального правопорушення дотримувалася правомірної поведінки. Поряд з цим, на момент прийняття рішення про притягнення до відповідальності за скоєне, обвинувачена спричинені потерпілій матеріальну та моральну шкоду не відшкодувала.

За змістом обвинувального акта, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої за скоєне, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обвинувачена визнала свою провину у вчиненні правопорушення, правдиво повідомила про обставини, що мали місце, її щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки та її осуді, вона готова нести кримінальну відповідальність за вчинене, має намір відшкодувати спричинену шкоду.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що помякшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним, підтвердженим певними засобами доказування.
Судом не встановлено у чому саме полягала активність та ініціативність обвинуваченої у сприянні правоохоронним органам. Визнання обвинуваченою своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що помякшує покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

В судовому засіданні обвинувачена підтвердила факт вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, що стосується визнання судом обставиною, що обтяжує покарання, «вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння» відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, то суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин, згідно зі ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, не інкримінував ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Цієї обставини також не було зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Суд зазначає, що визнання обставини, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

Обвинувачена просила застосувати покарання у виді штрафу та повідомила про наміри працевлаштуватися з метою погашення штрафу, визначеного вироком суду як покарання за вчинений проступок.

Суд вважає, що таке покарання є для обвинуваченої, яка не працює, не реальним для виконання. Крім того, таке покарання суд не вважає достатнім для попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи особу обвинуваченої, обставину, що пом`якшує покарання, позицію потерпілої, той факт, що спричинена правопорушенням шкода залишається тривалий час невідшкодованою, суд дійшов висновку про доцільність та можливість застосування до обвинуваченої покарання у виді громадських робіт, які полягають у виконанні засудженою безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Суд вважає, що таке покарання сприятиме досягненню цілей кримінального судочинства, буде достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Підстави для вирішення вказаних питань не виникли. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку підлягає негайному врученню засудженій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1