КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, до 10 квітня 2022 року включно,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року продовжено ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 10 квітня 2022 року включно, з визначенням розміру застави у виді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198 480 гривень.
Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може повторно вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року та застосувати щодо нього домашній арешт.
В апеляції обвинувачений зазначає, що судом не було взято до уваги відсутність постанови про призначення групи прокурорів та відсутність постанови про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні №0005338.
Окрім того, вирішуючи питання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, суд не врахував вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду.
Так, для позбавлення особи свободи суд повинен вмотивувати своє рішення про продовження строку тримання під вартою підставами, які в даному кримінальному провадженні прокурор не наводить, оскільки прокурор у своєму клопотанні не виклав обставин, що дають підстави дійти висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і відсутні посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Окрім того, сукупність таких обставин, як те, що він має постійну адресу в м. Києві, одружений, має сина 2008 року народження, а також не доведення стороною обвинувачення збереження ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, вважає за можливе застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, як домашній арешт.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання обвинуваченого про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок викладений в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення ґрунтується на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження оскільки, як вважає суд, ризики встановлені при застосуванні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою є реальними та не зменшились.
Наведені в ухвалі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, щодо можливості обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення ґрунтується на досліджених у суді матеріалах провадження оскільки, як зазначив суд, застосування більш м`яких запобіжних заходів, на даному етапі судового розгляду, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, позаяк обвинувачений будучи притягнути до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, згідно з обвинуваченням, знову вчинив декілька умисних корисливих злочинів, у тому числі, і особливо тяжкий, а тому на даний час це унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж існуючий, отже застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
В апеляції обвинувачений зазначає, що судом не було взято до уваги відсутність постанови про призначення групи прокурорів та відсутність постанови про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні №0005338, проте такі доводи не стосуються обставин, встановлених судом при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, а можуть розглядатись при визначенні інших питань, наприклад, щодо допустимості доказів, зібраних у кримінальному провадженні.
Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів про наявність одного або кількох ризиків, є необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував конкретні обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому дій, те, що обвинувачений, будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, знову вчинив декілька умисних корисливих злочинів, в тому числі і особливо тяжкий.
Посилання обвинуваченого на те, що він має постійну адресу в м. Києві, одружений, має сина 2008 року народження, що є підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є необґрунтованими, оскільки наявність певних соціальних зв`язків самі по собі усунути ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Окрім того, наявність соціальних зв`язків,на які посилається апелянт, не підтверджується наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказами.
При цьому колегія суддів вважає, що вказані обставини не нівелюють ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, як зазначив суд першої інстанції ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.

Доводи апелянта про те, що судом не були враховані вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду, є безпідставними, оскільки, на думку колегії суддів, прийняте судове рішення суду першої інстанції не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, до 10 квітня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3