Справа № 159/1162/22
Провадження № 1-кс/159/489/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2022 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) ВП ГУНП у Волинській області у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000267 від 16.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в :

органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в тому, що діючи за попередньою змовою з двома іншими особами, громадянами України, мешканцями Волинської області, організували незаконне, поза встановленими пунктами пропуску, переправлення через державний кордон України до Республіки Польща дев`яти громадян України призовного віку, які не мають права перетину державного кордону України у військовий час.

Зокрема, 16.03.2022, зустрівши цих осіб у домовленому місці у лісовому масиві неподалік с.Грабове Ковельського району Волинської області, отримавши 3800 доларів США та 4800 гривень винагороди, довели до окраїни лісового масиву, за 100 метрів від лінії державного кордону України, поблизу лінії інженерно-технічних споруд, на напрямку прикордонних знаків №1071-1072, де мали намір перевести їх через лінію інженерно-технічних споруд, використовуючи при цьому дерев`яні дошки «кладки» для того щоб при переміщенні кордону вказані особи не залишили слідів на контрольно слідовій смузі, та в подальшому використовуючи заздалегідь заготовлений гумовий надувний човен переправити вказаних осіб через річку Західний Буг на територію Республіки Польща.

Однак особи не були переправлені через державний кордон України, оскільки 16.03.2022 близько 18 год. 45 хв. прикордонним нарядом «Група реагування» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) Державної прикордонної служби України в ході проведення перевірочних заходів, в районі розмежування прикордонних знаків №1071-1072 біля контрольно - слідової смуги державного кордону, такі дії були виявлені та припинені.

ОСОБА_4 фактично затриманий 16.03.2022 року на місці події.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.332 КК України, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та вчинені з корисливих мотивів

17.03.2022 йому повідомлено про підозру.

18.03.2022 слідчим СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 , внесено до суду клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивовано наявністю ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, знищення речових доказів, вчинення нових кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 проживає у наближеному до державного кордону районі, з огляду на обставини справи добре обізнаний із можливими місцями перетину кордону, тому приймаючи до уваги покарання, яке йому загрожує, може скористатись воєнним станом та вдатись до втечі.

Підозрюваний ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав і пояснив, що через брак коштів погодився на пропозицію друзів допомогти іншим особам незаконно перетнути державний кордон. Виконував суто технічну функцію, мав слідкувати за наближенням прикордонної служби та на човні переправити «втікачів» через річку.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечила існування перелічених ризиків, клопотала про застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, покликаючись на те, що підозрюваний раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, співпрацює з правоохоронними органами, дав визнавальні покази, маючи можливість сам не вдався до втечі через кордон, хоча є військовозобов`язаним, проживає з батьками, яким допомагає по господарству, оскільки батько має каліцтво обох рук.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали клопотання та дослідивши надані докази, вважаю, що внесене слідчим клопотання є підставним та підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

За приписами статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені у ч. 1 цієї статті.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосувається виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, про:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення,

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виконуючи вимоги закону слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про що свідчать протокол огляду місця події, показання свідків, протоколи впізнання, повідомлення прикордонної служби.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри слідчий суддя врахував роз`яснення викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», де зазначено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла вчинити даний злочин і його поведінці немає іншого логічного пояснення.

Також слідчий суддя на даній стадії не перевіряє правильність формулювання підозри, визначальним для кваліфікації дій є такі ознаки, як корислива мета і попередня змова групою осіб, а також воєнний стан.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Перевіряючи наведені прокурором ризики, суд керується таким.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки особи, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій.

Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вказуючи на ризик незаконного впливу на свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК) прокурор покликається лише на припущення, на що вірно звернув увагу захисник. Свідки, які намагались втекти з території України у воєнний час та уникнути можливої мобілізації, допитані, показання дали, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за їх неправдивість, вказали на підозрюваного як особу, яка їм сприяла у незаконному перетині кордону під час впізнання. Крім того свідки фактично проживають у різних місцях, віддалених від місця проживання підозрюваного, останній не має з ними зв`язку. Тому вплив на свідків є ілюзорним.

Також є недоведеним ризик знищення речових доказів (п.2 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки основні докази у справі (кошти, човен, дошки) вилучені під час огляду місця події, а рацією підозрюваний не користувався.

Що стосується ризику втечі, то суд при його оцінці враховує позицію ЄСПЛ, який у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43), він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 вперше піддається кримінальному переслідуванню, до адміністративної відповідальності не притягувався, тривалий час працював за кордоном, після початку військового вторгнення Російської Федерації до України залишився на території своєї держави, пояснив, що є військовозобов`язаним і не має на меті уникати мобілізації.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується виключно позитивно, проживає з батьками, батько має ваду обох рук, тому ОСОБА_4 виконує усю роботу по господарству. На обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Наведене у сукупності доводить відсутність ризику втечі.

Водночас доводиться ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягають у можливості вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки за показаннями підозрюваного він вже вдруге допомагав іншим особам незаконного перетинати державний кордон.

Приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, з урахуванням усіх обставин цієї справи, доходжу висновку, що досягти мети кримінального провадження щодо своєчасного та об`єктивного розслідування кримінального провадження з тим, що кожен, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності, а жоден невинуватий не був обвинувачений чи засуджений, можливо за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання.

На підставі викладеного і керуючись статтями 131, 132, 177, 178, 181, 193-194 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , на строк 30 днів, з 18 березня 2022 року до 16 квітня 2022 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Підозрюваного ОСОБА_4 негайно доставити за місцем проживання АДРЕСА_1 та звільнити з - під варти.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1