Номер провадження: 11-кп/813/1109/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

18.03.2022 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2022 року в рамках кримінального провадження №0002923 від 29.06.2014 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочин, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

установив

Оскаржуваним вироком районного суду від 31.01.2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскацій майна. На підставі ст.ст.75,76 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання..

Не погоджуючись з вироком районного суду, прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом закону про кримінальну відповідальність та необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого.

Перевіривши зміст апеляційної скарги та її доводи, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурорра слід відмовити, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, регламентований Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Статтею 394 КПК України визначеного особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. Зокрема, частина друга вказаної норми закону передбачає, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

У такому випадку апеляційне оскарження вироку місцевого суду, постановленого із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (наприклад неправильної правової кваліфікації дій засудженої особи) або істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (наприклад порушення правил підсудності) обмежується.

З оскаржуваного вироку суду та матеріалів кримінального провадження убачається, що судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у суді першої інстанції здійснений у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Як вбачається з журналу судового засідання та звукозапису фіксації судового процесу, судом першої інстанції, з урахуванням позиції учасників провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнано можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів: допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, районний суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч. 3 ст. 349 КПК України та з`ясував, чи правильно він розуміє зміст обставин справи, встановив відсутність сумнівів у добровільності його позиції що визнання вини та не заперечення фактичних обставин справи, а також роз`яснив останньому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (а.с. 198-201).

Сторони кримінального провадження, в тому числі і прокурор, висловили свою згоду на розгляд обвинувального акту в порядку ч.3ст.349 КПК України.

Крім того, в судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим саме за ч.2 ст.289 КК України, а обвинувачений визнав пред`явлене йому обвинувачення у повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що прокурор у суді першої інстанції не оспорював фактичних обставин справи та погодився а розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, керуючись ч.1 ст.5, ст.ст.392, 394 КПК України та виконуючи вимоги ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції не може бути предметом перегляду апеляційним судом за апеляційною скаргою прокурора, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

ухвалив

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2022 року в рамках кримінального провадження №0002923 від 29.06.2014 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочин, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження та долучені до неї матеріали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя
Одеського апеляційного суду ОСОБА_2