УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2022 року

м. Київ
справа № 204/417/22
провадження № 51-1144ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року про повернення апеляційної скарги.
встановив:
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 повернуто останньому, оскільки останній подав її після закінчення строку апеляційного оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року не порушуючи питання про поновлення цього строку на її оскарження.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що ОСОБА_4 не погоджується

з вищевказаною ухвалою апеляційного суду та порушує питання про її перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412, 413 цього Кодексу є підставами для її скасування чи зміни.
Також, резолютивна частина касаційної скарги не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України, оскільки ОСОБА_4 не зазначає, що суд касаційної інстанції має зробити з оскаржуваною ухвалою апеляційного суду за результатами розгляду його скарги.
Крім цього, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року про повернення апеляційної скарги, залишити

без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3