Справа № 948/623/22
Номер провадження 1-і/948/25/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2022 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка клопотання прокурора Вовчанського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000212 від 02.09.2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Осколкове Мглинського району Брянської області, з середньо-спеціальною освітою, особа з інвалідністю ІІІ групи, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
в с т а н о в и л а :

08.09.2022 до Машівського районного суду Полтавської області надійшло вказане клопотання, мотивоване тим, що кримінальне провадження № 0000212 від 02.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , перебуває в провадженні Великобурлуцького районного суду Харківської області, де обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в подальшому вказаний запобіжний захід відповідно до вимог ст.615 КПК України продовжено автоматично до 21.05.2022 включно, в послідуючому запобіжний захід продовжено ухвалами Машівського районного суду, останній раз до 11.09.2022. Зазначає, що станом на цей час існує необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ст.177 КПК України не втратили актуальності та продовжують існувати, а жоден інший більш м`який запобіжний захід не може їм запобігти, а тому просить про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/0-22 від 08.03.2022р. змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, зокрема: Машівському районного суду Полтавської області визначена підсудність справ Великобурлуцького районного суду Харківської області. Враховуючи територіальне розташування Вовчанського районного суду - біля зони проведення бойових дій, судом не вирішено питання щодо передачі кримінальних проваджень до Машівського районного суду.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022р, який діє і натепер.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав та просив його задовольнити, захисника, який просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, невинуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та просив застосувати до обвинуваченого домашній арешт, обвинуваченого, який підтримав думку захисника, суд дійшов такого висновку.

Так, як видно з матеріалів клопотання, кримінальне провадження № 0000212 від 02.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України перебуває в провадженні Великобурлуцького районного суду Харківської області та ухвалою вказаного суду від 01.12.2021р. обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 29.01.2022р. включно з утриманням в державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

В подальшому вказаний запобіжний захід відповідно до вимог ст.615 КПК України вважається продовженим до 21.05.2022 включно.

На підставі ухвали Машівського районного суду Полтавської області від 19 травня 2022 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 17 липня 2022 року включно. Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 14 липня 2022 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 11 вересня 2022 року включно.
На даний час матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, з Великобурлуцького районного суду Харківської області до Машівського районного суду Полтавської області передано.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке згідно зі статтею 12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, тоді як санкція відповідної статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину обґрунтовується матеріалами, які є в розпорядженні прокурора, що встановлено ухвалою слідчого судді Вовчанського районного суду Харківської області від 03.09.2021.

Як убачається з матеріалів клопотання, продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений: з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Так, при оцінці можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд вважає, що існує ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому особливо тяжкого злочину може вдатися до відповідних дій, враховуючи те, що місце проживання обвинуваченого зареєстровано на території України, яка на даний час є тимчасово окупованою збройними силами росії.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків, потерпілих.

У відповідності з вимогами ст.178 КПК України суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який, який раніше не судимий, офіційно не працює, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 15 років, підозра щодо якого у вчиненні даного злочину є обґрунтованою, зважаючи на необхідність запобігти спробам переховуватися від суду , ризику впливу на свідків і потерпілого, наявність суспільного інтересу, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою терміном на 60 днів без визначенням застави з огляду на вчинення кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Водночас судом не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зокрема застосування домашнього арешту, про що заявив обвинувачений та його захисник, не є можливим з огляду на те, що місце проживання ОСОБА_5 зареєстровано в населенному пункті, який на даний час перебуває в окупації військами російської федерації, захисник не надав документів щодо місця проживання, де міг би перебувати під домашнім арештом обвинувачений. Застосувати до нього заставу також неможливо, оскільки він ніде офіційно не працює, стабільного доходу та майна для можливості внесення застави немає, осіб, які б могли за нього поручитися та заслуговували на довіру немає, що свідчить про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.11.2022 включно, в умовах тримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», без визначення застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про застосування домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченому ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1