Справа № 573/600/22
Номер провадження 1-кп/573/79/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 червня 2022 року за №0000069, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2021 року ОСОБА_4 отримав у конверті у подарунок на день народження від друзів, прізвищ яких не пам`ятає, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 2013 року, видане на його ім`я з відкритою категорією «В».

У подальшому, з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого законом дозволу (посвідчення водія), в порушення вимог статті 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ, яка визначає основні положення допуску до керування транспортними засобами, а також пункту 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року №340, в редакції Постанови №511 від 20 травня 2009 року, відповідно до якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, ОСОБА_4 використовував посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 2013 року, видане на його ім`я, з відкритою категорією «В», достовірно знаючи, що воно є несправжнім, оскільки навчання не проходив та іспит для його отримання не здавав.

Уранці 23 червня 2022 року ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , взявши з собою вищевказане посвідчення водія.

Цього ж дня, близько 10 години 40 хвилин ОСОБА_4 був зупинений для перевірки документів на контрольно-пропускному пункті, встановленому на виїзді з м. Білопілля у напрямку м. Суми, на 41 км автодороги Р-44 «Суми-Путивль-Глухів».

На вимогу працівників поліції СРПП відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , діючи умисно, пред`явив для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 22 жовтня 2013 року на його ім`я, достовірно знаючи про його не справжність, тобто використав завідомо підроблений документ.

За обліковими даними ЄДР МВС інформація щодо видачі посвідчення водія громадянину ОСОБА_4 відсутня. Бланк посвідчення водія серійний номер НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центром ДАІ 5901, дата видачі 22 жовтня 2013 року, дата закінчення строку дії - 22 жовтня 2043 року, виконаний термодруком, не відповідає аналогічному бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території країни - виробника - України.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив кримінальний проступок з прямим умислом

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що 01 грудня 2021 року отримав у конверті у подарунок на день народження від друзів посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 22 жовтня 2013 року на його ім`я, з відкритою категорією «В». Уранці 23 червня 2022 року сів за кермо автомобіля ВАЗ 2107, взявши з собою вказане посвідчення. Близько 10 години 40 хвилин був зупинений працівниками поліції на блокпості, встановленому на виїзді з м. Білопілля у напрямку м. Суми для перевірки документів. На вимогу поліцейських пред`явив зазначене посвідчення. Під час перевірки було встановлено підробку документа. Про те, що вказане посвідчення не справжнє знав, оскільки навчання не проходив та іспит для його отримання не здавав.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 , а також інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, встановлених під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є проступком.

Особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно (а. с. 22-27).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді штрафу.

На думку суду, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22 жовтня 2013 року категорії «В», яке знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, знищити, скасувавши арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 червня 2022 року (а. с. 28-31).

Під час досудового розслідування проводилася судова технічна експертиза, вартість якої становить 1 510 грн 24 коп. (а. с. 32). На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдемят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1 510 (одну тисячу п`ятсот десять) гривні 24 копійки процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22 жовтня 2013 року категорії «В» знищити.

Скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 червня 2022 року.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: