Справа № 545/623/22
Провадження № 1-в/545/129/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, уродженця: Одеської області, м. Іллічівськ та жителя: АДРЕСА_1 , не одруженого, українця, громадянина України, до засудження не працював, раніше не судимого,

по даній справі засуджений: 19.12.2018 року Іллічівським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. Зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з 17.05.2018 року по 19.12.2018 року. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.05.2019 року змінено вирок від 19.12.2018 року в частині застосування вимог ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього перебування під вартою з 17.05.2018 року до набрання вироком законної сили,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув більше встановлених законом 3/4 строку покарання і довів своє виправлення. Також посилався на те, що за час відбування покарання мав стягнення, які погашено в установленому законом порядку, має три заохочення, виконує роботи з благоустрою установи, характеризується позитивно.

В судове засідання представник адміністрації не з`явився, надавши заяву про розгляд подання в його відсутність, проти задоволення заяви заперечував, оскільки засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення.

Від засудженого ОСОБА_4 надійшла заява з проханням розглядати заяву в його відсутність, заяву підтримує в повному обсязі, прохав задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення тяжкого злочину, має 8 стягнень, які погашено, та три заохочення за весь час відбування покарання, що не є достатнім для застосування до нього умовно-дострокового звільнення та свідчить, що засуджений не став на шлях виправлення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджений 19.12.2018 року Іллічівським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до характеристики на засудженого від 15.03.2022 року, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.05.2018 року.

З 15.02.2019 року перебував в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», де характеризувався негативно. За порушення вимог режиму утримання було накладено 7 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку. Заохочення не мав.

З 09.08.2019 року перебував в державній установі «Бердянська виправна колонія (№77)», де характеризувався позитивно, було накладено 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, був заохочений 3 рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці.

З 11.02.2022 року відбуває покарання в державній установі «Божковська виправна колонія (№16)».

Був працевлаштований різноробочим виробничої зони установи. До праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу.

За час відбування покарання порушення вимог встановленого порядку відбування покарання не допускав, стягнення не накладалися.

В теперішній час характеризується посередньо. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці заохочений не був.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно.

До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу "Духовне відродження", "Фізкультура і спорт", відвідує заплановані заходи, читає духовну літературу.

Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну ініціативу в організації їх роботи. Входить до складу фізкультурно-спортивної секції.

Відповідно до статті 110, 112, 113 Кримінально - виконавчого кодексу України підтримує доброзичливі родинні зв`язки із батьками шляхом листування, побачень, телефонних розмов. Отримує посилки, передачі.

Рішенням комісії державної установи " Бердянська виправна колонія (№77)" засудженому відмовлено в застосуванні ст. 100, 101 КВК України.

Рішенням комісії державної установи " Бердянська виправна колонія (№77)" засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

Рішенням комісії державної установи " Бердянська виправна колонія (№77)" засудженому відмовлено в застосуванні ст. 107 КК України.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в заяві, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що за час відбування покарання засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України, тому що за весь час відбування покарання має вісім дисциплінарних стягнень, позитивно характеризується та змінив поведінку на краще в період часу, що безпосередньо передує поданню заяви про умовно-дострокове звільнення, засуджений за умисні тяжкі злочини.

З наведеного убачається, що на даний час засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення та не довів своє виправлення та відновлення в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже заява засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті одноособово і являє собою оригінал.

Суддя: ОСОБА_1