справа № 361/1057/22
провадження № 1-кп/361/746/22
ВИРОК
Іменем України
14 липня 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000005 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Димерка Броварського району Київської області, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2022 року близько 13 години 40 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «УАЗ 452» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався на відстані 1 км+900 м автодороги «с. Богданівка с. Шевченкове» в межах Броварського району Київської області від с. Богданівка в напрямку с. Шевченкове, в порушення вимог п. 2.3 «б» та п. 12.1 ПДР України, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожнє покриття, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Bora» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку до с. Богданівка в межах своєї смуги руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «УАЗ 452» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток основи черепа з крововиливами під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, що спричинило його смерть.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 2.3 «б» та п. 12.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди на настанням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому діянні визнав повністю та підтвердив, що дійсно 11 січня 2022 року близько 13 години, керуючи автомобілем марки «УАЗ 452» д.нз. НОМЕР_1 , рухався на а/ш «с. Богданівка с. Шевченкове» Броварського району Київської області, на вказаній ділянці дороги була ожеледиця, швидкість автомобіля була близько 40 км/год, автомобіль занесло та він виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Bora» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП ОСОБА_9 , який перебував в його автомобілі в якості пасажира загинув. У вчиненому щиро розкаявся, запевнив суд, що став на шлях виправлення, прохав суд суворо його не карати та не позбавляти волі та не застосовувати до нього додаткову міру покарання і не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки він потребує постійного керування автомобілем.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 11.01.2022 р. йому стало відомо про те, що якого батько ОСОБА_8 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Приїхавши на місце ДТП, на якому зіткнулися та знаходилися автомобіль марки «УАЗ 452», яким керував ОСОБА_5 та автомобіль марки «Volkswagen Bora», його батько ОСОБА_9 був пасажиром автомобіля «УАЗ 452» та від отриманих травм загинув. До обвинуваченого будь-яких претензій не має, на суворості покарання не наполягає.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_10 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміє обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються.

Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно положень статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Виходячи зі змісту ст. 75 КК України її положення застосовуються лише у тому випадку, коли суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, має обґрунтовані підстави дійти висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

Також згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості обвинуваченому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд врахував необережну форму вини обвинуваченого, яка свідчить про те, що в будь-якому випадку, вчиняючи даний тяжкий злочин, не бажав настання тяжких наслідків, і за жодних обставин не хотів позбавляти когось життя. Також суд враховує пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпілий не наполягав на суворості призначеного покарання.

На переконання суду, встановлені обставини свідчать про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому обирає йому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Щодо можливості призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, то суд враховує, що обвинувачений офіційно не працює, характер його трудової діяльності, стан здоров`я обвинуваченого, його освіту та сімейний стан, які у своїй сукупності вказують, що обвинувачений може виконувати роботу, виконання якої не пов`язано з обов`язковою наявністю у нього права на керування транспортним засобом, характер порушення ним правил дорожнього руху та наслідки вчиненого ним злочину, і приходить до висновку, що обвинуваченого слід позбавити права керувати транспортними засобами, що передбачено санкцією частини статті КК України, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України в період випробувального терміну покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: автомобіль марки «УАЗ 452» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «Volkswagen Bora» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , які залишені не зберігання на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: с. Семенівка Бориспільського району Київської області, після набрання вироком чинності повернути власниками за належністю.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2022 р. на автомобіль марки «УАЗ 452» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , після набрання вироком чинності скасувати.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2022 р. на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Bora» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , після набрання вироком чинності скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 7379 (сім тисяч триста сімдесят дев`ять) гривень 66 коп., на залучення експерта для проведення судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1