Справа № 165/2613/17
Провадження № 1-в/165/4/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Нововолинського міського суду Волинської області подання Іваничівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

До Нововолинського міського суду Волинської області надійшло подання Іваничівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_4 .
Подання обґрунтовано тим, що вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 29.03.2018 ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень. Вирок набрав законної сили 03.05.2018. 25.06.2018 засудженому було надіслано повідомлення про необхідність сплатити штраф. Станом на 03.07.2018 Іваничівський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області не отримував від засудженого ОСОБА_4 документу про сплату штрафу. 03.07.2018 до Нововолинського міського суду Волинської області скеровано подання про розстрочку виплати або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 20.06.2020 подання було повернено. 09.07.2020 вищезазначене подання було повторно скеровано до Нововолинського міського суду Волинської області. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 21.09.2020 подання було повернено. Просить вирішити питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_4 .
У судове засідання представник Іваничівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляд подання про, що свідчить розписка про отримання судової повістки. Про причини неявки до суду не повідомив (а.с. 260).
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомиив.
Суд, заслухавши думку прокурора, який заперечив щодо задоволення подання, дослідивши матеріали подання, матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що дане подання, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 29.03.2018 ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.
Вирок набрав законної сили 03.05.2018.
Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що у разі зворотнього є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що у разі зворотнього є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;
3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Нововолинського міського суду від 29.03.2018, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, дані про постановлення щодо ОСОБА_4 обвинувального вироку за новим злочином середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину відсутні, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст.80 ч.1 п.1 КК України.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання Іваничівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_4 не підлягає до задоволення у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -
постановив:

У задоволенні подання Іваничівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Нововолинський міський суд Волинської області.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1