Провадження № 1-кп/127/556/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, 5 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено 10.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, 5 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту мотивуючи наступним. Ризики, які існували на момент обрання останньому запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати. Прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 185 КК України та наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Відтак, на переконання сторони обвинувачення, з урахуванням того, що ОСОБА_4 , розуміючи суть пред`явленого обвинувачення та сукупність здобутих доказів, які підтверджують його вину, останній обвинувачується у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочину, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний строк, а тому знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, з метою уникнення відповідальності обвинувачений може переховуватися від суду. Прокурор просив врахувати, що ОСОБА_4 може впливати на свідків, з метою зміни, спотворення їх майбутніх показань у ході судового розгляду. На переконання сторони обвинувачення, наявні підстави вважати про схильність обвинуваченого до вчинення інших кримінальних правопорушень аналогічного змісту, оскільки обвинувачений не працевлаштований, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що на переконання сторони обвинувачення, вчинення майнових злочинів є одним із джерел його доходу. Також наявний ризик того, що обвинувачений зможе перешкоджати розгляду даного кримінального провадження іншим чином, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено усіх осіб, причетних до вчинення даних кримінальних правопорушень, матеріали щодо останніх виділено в окреме провадження.

Відтак, з урахуванням усіх вищевказаних обставин прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав думку прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому захисник заперечував мотивуючи тим, що закінчився термін розгляду даного клопотання, а також ризики наведені у клопотання сторони обвинувачення не підтверджені доказами.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Представник АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положено ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Судом враховано, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів за які, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Відтак, на переконання суду існує ризик того, що обвинувачений зможе переховуватись від суду, з метою уникнення призначеного покарання.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Судом враховано, що злочини у яких, згідно клопотання прокурора, обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до злочинів проти власності, останній не працевлаштований, тому на переконання суду, на даний час існує ризик, що обвинувачений зможе вчиняти й інші кримінальні правопорушення аналогічного змісту.

Крім вищевикладеного обґрунтування наявних ризиків, при вирішенні заявленого стороною обвинувачення клопотання щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 , судом враховано, що існує ризик впливу на свідків, оскільки обвинуваченому відомі адреси проживання останніх, з метою зміни наданих ними показів під час досудового розслідування.

Крім того, існує ризик того, що обвинувачений зможе перешкоджати розгляду даного кримінального провадження іншим чином, оскільки, як зазначив прокурор, досудовим розслідуванням не встановлено усіх осіб, причетних до вчинення даних кримінальних правопорушень, матеріали щодо останніх виділено в окреме провадження.

При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, судом враховано практику ЄСПЛ, де зазначено, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що про наявність ризиків, визначених в ст. 177 КПК України, однак враховано також те, що раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді домашнього арешту в нічний час не було порушено останнім, відтак суд приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити на шістдесят днів, запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 31, 177, 178, 291, 314-317 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 22.00 год. до 07.00 год. за місцем проживання на 60 днів з 14.10.2022 до 12.12.2022 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора та суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) прибувати за першою вимогою до суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Копію ухвали направити виконання начальнику ВРУП ГУНП України у Вінницькій області (вул. Пирогова, 4, м. Вінниця, 21000, електронна адреса: ) для виконання та прокурору Вінницької обласної прокуратури для відома.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: