Справа № 545/1726/22
Провадження № 1-в/545/507/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Полтавського районного суду Полтавської області клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Уздиця Глухівського району Сумської області, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, одружений, не працював до засудження; мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий;

засуджений: 20.11.2019 року Ямпільським районним судом Сумської області за ст.185 ч.2,185 ч.3,70 ч.1,70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі,-

встановив:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 в якому останній посилаючеться на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності вказуючі в письмовій заяві, що клопотання він повністю підтримує та просить його задовольнити.

Представник адміністрації ОСОБА_5 прохав розглянути клопотання у його відсутності, про що надав відповідну письмову заяву.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_7 20.11.2019 року засуджений Ямпільським районним судом Сумської області за ст.185 ч.2,185 ч.3,70 ч.1,70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі.

Початок строку- 30.05.2019 року. Кінець строку -26.03.2023 року.
Відповідно до наданих суду матеріалів по особовій справі ОСОБА_7 у державну установу «Темнівська виправна колонія (№ 100)» прибув 06.09.2019 року.
До промислової зони установи не працевлаштований, залучається у роботах по благоустрою установи.
За час відбування покарання характеризується посередньо. Порушував режим тримання.
Має два стягнення які погашені у встановленому законом порядку, а також два заохочення, останнє з яких датується 20.07.2021 року..
Виконавчі листи на адресу колонії не надходили.

Термін застосування умовно-дострокового звільнення, згідно ст.81 КК України, підлягав за відбуттям 2/3 строку покарання, а саме-26.09.2021 року.

Рішенням коміссії колонії від 20.10.2021 року відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 неодноразово судимий за аналогічні злочини, протягом строку відбуття покарання в ТВК №100, а саме з 06.09.2019 року, мав два заохочення та два стягнення, що в свою чергу заважає суду надати оцінку поведінці засудженого.

Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вести за таких обставин мову про те, що своїм ставленням до праці засуджений довів своє виправлення не можна, оскільки має місце нестабільне ставлення засудженого до праці.

Той факт, що накладені на засудженого стягнення погашені, та він має заохочення і подяки, не є безумовною підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки в цьому випадку враховується поведінка засудженого і його ставлення до праці за увесь час відбування покарання.

Оскільки застосування інституту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не є обов`язком суду, а досліджені докази та відомості про особу засудженого ОСОБА_4 дають підстав для висновків про виправлення засудженого, то суд вважає подане письмове клопотання про умовне -дострокове звільнення безпідставними, а тому в задоволенні клопотання засуджено слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1