ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9387/22
провадження № 1-кс/753/1547/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002664, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:
27.08.2022 року слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві розслідується кримінальне провадження №0002664 від 26.08.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.08.2022 приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 знаходився за місцем тимчасового проживання, у будівельному вагончику, що знаходиться на території асфальтного заводу за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей час до будівельного вагончику забігла ОСОБА_8 , яка розповіла, що у неї з ОСОБА_9 виник конфлікт та останній наздоганяє її. Після цього ОСОБА_9 постукав до будівельного вагончику і ОСОБА_5 вийшов до нього на вулицю, де між ними виник словесний конфлікт.

В ході раптово виниклого конфлікту ОСОБА_5 наніс три удари кулаком в голову потерпілому ОСОБА_9 від яких останній впав на землю.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 наніс декілька хаотичних ударів по голові та тулубу потерпілого. Після чого, взявши мотузку, накинув її на шию ОСОБА_9 та став душити його. Переконавшись, що потерпілий ОСОБА_9 не дихає та не подає ознак життя, ОСОБА_5 відтягнув та скинув тіло ОСОБА_9 до ями, яка знаходиться на території асфальтного заводу за адресою: АДРЕСА_1 та прикинув яму сміттям.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та недостатністю менш суворих запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , посилаючись на недоведеність заявлених ризиків, невідповідність запобіжного заходу особі підозрюваного. Захисник вказував, що прокурором не обґрунтовано ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також не наведено жодних підстав вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування. Просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Підозрюваний підтримав позицію захисника.
Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, дійшов таких висновків.
Як вбачається із матеріалів поданого клопотання 26.08.2022 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримано без ухвали слідчого судді на підставі ст. 208 КПК України.
26.08.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Статтею 176 КПК України визначені види запобіжних заходів.
Згідно з положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України передбачені обставини, які враховуються при обрані запобіжного заходу.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання матеріалами, зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення у ОСОБА_10 від 26.08.2022; рапортами від 26.08.2022, протоколами огляду місця події від 26.08.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.08.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.08.2022; протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2022; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.08.2022; протоколом допиту підозрюваного 26.08.2022 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
В розумінні ст. 177 КПК України, «обґрунтована підозра» включає в себе наявність процесуального документу - повідомлення про підозру та наявність достатніх доказів для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру підлягає обов`язковому здійсненню, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Практикою ЄСПЛ в рішеннях «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України» напрацьовані стандарти розуміння поняття «обґрунтована підозра», що передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що певна особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Слідчий суддя, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з кримінальним правопорушенням, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.
Слідчий суддя на стадії досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи у вчиненні злочину чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про їх наявність, враховуючи конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_5 , який на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, а тому очікування можливого вироку може мати значення для ризику переховування, який слідчий суддя вважає цілком вірогідними з огляду на співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування порівняно із засудженням до покарання у виді позбавлення волі.
Крім цього слідчий суддя враховує, що підозрюваний не має постійного місця проживання у м. Києві, міцних соціальних зв`язків. Згідно з показаннями підозрюваного у судовому засіданні, він розлучений, має доньку 2012 року, яка проживає у м. Сімферополі, а тому зазначена обставина не може бути достатнім стримуючим фактором, який би запобігав можливому ризику переховуватися від органів досудового розслідування.
Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
Беручи до уваги вчинення злочину із застосування насильства, слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до них, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою спонукання до ненадання показань, їх зміни, перекручування або спотворення раніше повідомлених ними обставин.
У зв`язку із викладеним наведені в клопотанні обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливості їм запобігання більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).
Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).
Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).
Слідчий суддя вважає, що до підозрюваного в даному випадку не можуть бути застосовані запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, застави та домашнього арешту, у зв`язку з тим, що вони не будуть дієвими і не зможуть перешкодити настанню вищевказаних ризиків.
Так, неможливість застосування домашнього арешту, на думку слідчого судді, зумовлена тим, що підозрюваний не має постійного місця проживання у м. Києві, а перебування його під домашнім арештом у м. Первомайськ-на-Бузі у Миколаївській області, про що просили підозрюваний та його захисник, не спроможне в достатній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігти встановленим ризикам через значну віддаленість вказаного місця від розташування органу досудового розслідування та об`єктивні перешкоди у пересуванні територією України і можливостях здійснення контролю за поведінкою підозрюваного за місцем його перебування, зумовлені введенням військового стану на території України.
Неможливе застосування до підозрюваного і запобіжного заходу вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.
При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, який не перешкоджає триманню під вартою та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного.
Таким чином, слідчий суддя з урахуванням сукупності встановлених обставин дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.
По даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій, виконати вимоги ст. 290 КПК України та надати можливість для здійснення ефективного захисту підозрюваного, уникаючи поспішного суду, а тому строк шістдесят днів визначений процесуальним законом, є об`єктивно виваженим.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 309, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 19 год. 30 хв. 26 серпня 2022 року.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави стосовно ОСОБА_5 не визначати.

Строк дії ухвали слідчого судді до 24 жовтня 2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1