УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 444/2609/19

провадження № 51-3219ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 який діє в інтересах

ОСОБА_1 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 7 червня 2022 року й ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 липня 2022 року,

встановив:

Жовківський районний суд Львівської області під час судового розгляду ухвалою від

7 червня 2022 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Львівський апеляційний суд ухвалою від 18 липня 2022 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вказану ухвалу місцевого суду.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій стосовно ОСОБА_1 і закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК. На обґрунтування своїх вимог, вказує на те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні його апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду. На думку захисника, постановлена ухвала апеляційного суду створює перешкоди в доступі до правосуддя.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Положеннями ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 10 ст. 284 КПК ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

При цьому, положеннями ч. 10 ст. 284 КПК передбачено оскарження саме ухвали про закриття кримінального провадження. Апеляційне оскарження судового рішення, яким відмовлено у закритті кримінального провадження, зазначеною нормою не передбачено.

З огляду на те, що захисник подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції якою відмовлено у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, оскарження якої з огляду на наведені положення процесуального закону не передбачено, апеляційний суд, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника, як поданою на судове рішення, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Водночас, вказівка в ухвалі Жовківського районного суду Львівської області

від 7 червня 2022 року про можливість її оскарження в апеляційному порядку

не зобов`язує суд апеляційної інстанції переглядати рішення, яке відповідно до закону

не підлягає оскарженню.

Доводи сторони захисту, наведені в касаційній скарзі про створення перешкод апеляційним судом в доступі до правосуддя є безпідставними.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 п. п. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.

Тобто, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що апеляційне та касаційне оскарження судових рішень має залежати від особливостей процесуального характеру, та з огляду на вимоги національного законодавства.

Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд діяв у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 7 червня 2022 року й ухвалу Львівського апеляційного суду від

18 липня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5