Справа №760/4146/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням із начальником першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище, Черкаської області, громадянина України, одруженого, ТОВ «Ай суппорт» інженер, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

у кримінальному провадженні за №0000776 від 29.03.2022 року,
ВСТАНОВИВ:

слідчий звернувся до слідчого судді за погодженним із прокурором з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строк на 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в межах строку досудового розслідування.
В клопотанні слідчим зазначено, що що згідно зі статтями 41, 68 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

17.03.2022 між командиром добровольчого формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », Київської міської територіальної громади № 17 та ОСОБА_5 укладено контракт добровольця територіальної оборони, згідно якого ОСОБА_5 на добровільній основі зарахований до проходження служби у складі вказаного добровольчого формування.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про основи національного спротиву» на громадян України, зарахованих до складу добровольчих формувань територіальних громад, під час участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони поширюється дія статутів Збройних Сил України.

Так, під час проходження служби у складі добровольчого формування

ОСОБА_5 , відповідно до положень Конституції України, Закону України «Про основи національного спротиву», вимог ст. ст. 11, 16, 49, 56, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців, під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Однак, всупереч вищенаведеним нормативно-правовим актам ОСОБА_5 , вирішив стати на злочинний шлях та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

Так, 29.03.2022 приблизно о 03 год 00 хв ночі ОСОБА_5 , разом зі своїм знайомим військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , побачили припаркований на узбіччі проїжджої частини транспортний засіб легковий автомобіль «BMW 324», 1987 року виготовлення, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова vin: НОМЕР_3 , вартість якого (на дату події) становила зі слів його власника потерпілого ОСОБА_9 147 950 (сто сорок сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

У цей же час у ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння вищевказаним транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, з метою його використання для власних потреб.

Продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом зламу замків проникли до салону вказаного транспортного засобу та здійснили спробу запуску його двигуна для подальшого руху, однак запустити двигуна їм не вдалось.

Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи умисно, з тих же мотивів та метою, за попередньою змовою групою осіб, на виконання раніше досягнутої домовленості, з`єднали тросом автомобіль «BMW 324», д.н.з. НОМЕР_2 з автомобілем «Фольцваген Бора» д.н.з. НОМЕР_4 , який перебував у їх користуванні, після чого ОСОБА_5 , сівши за кермо автомобіля «BMW 324», та ОСОБА_8 , сівши за кермо автомобіля «Фольцваген Бора», здійснили буксирування автомобіля «BMW 324» до місця стоянки за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 47.

У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем марки «BMW 324», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у власності потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 147 950 гривень.

Крім того, 29.03.2022 приблизно до 02 год 00 хв ночі ОСОБА_5 та

ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будівлі за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 15-А, побачили припаркований на узбіччі проїжджої частини транспортний засіб легковий автомобіль «Jeep Grand Cherokee 5.2», 1999 року виготовлення, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова vin: НОМЕР_6 , вартість якого (на дату події) становила зі слів його законного користувача потерпілого ОСОБА_10 307 125 (триста сім тисяч сто двадцять п`ять) гривень.

У цей же час у ОСОБА_8 та ОСОБА_5 повторно виник злочинний умисел на заволодіння вищевказаним транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, з метою його використання для власних потреб.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом зламу замків проникли до салону вказаного транспортного засобу та здійснили спробу запуску його двигуна для подальшого руху, однак запустити двигун їм не вдалось.

Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи умисно та повторно, з тих же мотивів та метою, за попередньою змовою групою осіб, на виконання раніше досягнутої домовленості, з`єднали тросом автомобіль «Jeep Grand Cherokee 5.2», д.н.з. НОМЕР_5 з автомобілем «Фольцваген Бора» д.н.з. НОМЕР_4 , який перебував у їх користуванні, та розпочали буксирування «Jeep Grand Cherokee 5.2», д.н.з. НОМЕР_5 , проте після проїзду декількох метрів буксирувальний трос обірвався.

У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , усвідомивши, що наявними в них засобами не можливо здійснити буксирування вказаного транспортного засобу поїхали за іншим буксирувальним тросом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 цього ж дня, 29.03.2022, приблизно о 05 год 30 хв ранку повернулися до автомобіля «Jeep Grand Cherokee 5.2», д.н.з. НОМЕР_5 за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 15-А, який з`єднали буксирувальним ременем з автомобілем «Фольцваген Бора» д.н.з. НОМЕР_4 , який перебував у їх користуванні, після чого ОСОБА_5 , сівши за кермо автомобіля «Jeep Grand Cherokee 5.2», та ОСОБА_8 , сівши за кермо автомобіля «Фольцваген Бора» д.н.з. НОМЕР_4 розпочали буксирування автомобіля «Jeep Grand Cherokee 5.2», д.н.з. НОМЕР_5 .

Під час буксирування автомобіля «Jeep Grand Cherokee 5.2»,д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_5 вдалося запустити його двигун та проїхати відстань близько 200 метрів до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , після чого останній виявив, що автомобіль «Jeep Grand Cherokee 5.2», д.н.з. НОМЕР_5 технічно несправний, у зв`язку з чим припинив рух, з причин, що не залежали від його волі. Далі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , почали вчиняти дії направлені на продовження буксирування автомобіля «Jeep Grand Cherokee 5.2», д.н.з. НОМЕР_5 .

У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_5 повторно, за попередньою змовою групою осіб незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем марки «Jeep Grand Cherokee 5.2», д.н.з. НОМЕР_5 , чорного кольору, який перебував у законному користуванні потерпілого ОСОБА_10 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 307 125 гривень.
Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 29.03.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000776 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та розпочато досудове розслідування.
29.03.2022 о 06.00 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
30.03.2022 о 18.30 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
За твердженням слідчого, вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.
В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів, санкція якого передбачає у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.
Слідчий вказує, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , є ризик того, що він: може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; впливати на потерпілих та свідків з метою зміни останнім показів в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення та у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України слідчий зазначає, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
При цьому, враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, нездатність застави у межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити останньому, як альтернативу, розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні проти клопотання прокурора не заперечували, але просили визначити менший розмір застави, а саме в 24 000 грн..
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000776 від 29.03.2022 за ч.2 ст.289 КК України.

29.03.2022 о 06.00 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
30.03.2022 о 18.30 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Таким чином, відповідно до ст.12 КК України підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч.2 ст.289 КК України, карається позбавленням волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.
За твердженням слідчого, підозрюваний ОСОБА_5 , не будучи обмежений у вільному пересуванні може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків, а також скоїти інші кримінальні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).
Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того,обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».
Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_5 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, стан його здоров`я, а також розмір заподіяного ним матеріального збитку, слідчий суддя вважає за доцільне згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначати розмір застави у сумі 24810 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот десять), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого, задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 06.00 год. 29.03.2022 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закінчується о 06.00 год. 27.05.2022 року.

Розмір застави визначити у сумі 24810 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот десять), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: «застава за … (П.І.Б.), … 9дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою … (назва суду) … від …(дата ухвали) … по справі №…, кримінальне провадження №…», та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду м. Києва.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом її дії.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, у разі внесення застави, визначити у 60 днів з моменту внесення застави.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Солом`янського районного суду м. Києва.
З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити протягом дії даної ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1