Справа № 183/2239/22
№ 1-кс/183/745/22

У Х В А Л А
Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно у березні 2022 року, ОСОБА_4 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, фактично самоусунувшись від виконання своїх повноважень депутата Щастинської районної ради та їх фактичного невиконання, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території смт. Новоайдар Щастинського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади окупаційної влади в смт. Новоайдар Луганської області, та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації та представниками так званої «ЛНР», та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в адміністративному органі окупаційної влади в смт. Новоайдар Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , у березні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території смт. Новоайдар Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», ОСОБА_4 умисно, добровільно зайняв посаду виконувача обов`язків голови адміністрації Новоайдарського району лнр, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора адміністрації Новоайдарського району ЛНР, щодіє у Новоайдаському районі Луганської області.
Таким чином, органами досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.
Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, яке, у разі доведеності його вини передбачає конфіскацію майна, прокурор просить накласти арешт на майно підозрюваного: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки SKODA Octavia Tour, 2006 року випуску, сірого кольору, VIN-код: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , позбавивши ОСОБА_4 права на відчуження та розпорядження вказаним майном.
На підтвердження належності цього майна на праві власності підозрюваному прокурором надані Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також довідку Регіонального сервісного центру.
В судове засідання прокурор не з`явився.
Інші учасники кримінального провадження, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до вимог ч2 ст. 172 КК України, не повідомлялися про розгляд клопотання прокурора.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані до нього копії документів, вважає клопотання обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, яке, у разі визнання підозрюваного винуватим, є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Слідчий суддя вважає, що прокурором наведено достатньо підстав для вжиття заходів забезпечення у кримінальному провадженні.
На виконання завдань, визначених у абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, з метою запобігання відчуження майна підозрюваного, слідчий приходить до переконання про необхідність накладення арешту на майно підозрюваного, однак з огляду на подану Інформацію з державного реєстру речових прав ОСОБА_4 будинок по АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності з іншими співвласниками.
За таких обставин клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, арешт може бути накладено на частку у майні, що перебуває у спільній сумісній власності.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на :
-Частку у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;
-автомобіль марки SKODA Octavia Tour, 2006 року випуску, сірого кольору, VIN-код: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ;
Виконання ухвали покласти на прокурора.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1