Справа № 128/653/22
Провадження №11-кп/801/679/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
та засудженого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2022 року,
якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про вирішення питання про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону, або пом`якшення призначеного покарання стосовно засудженого:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівка, Вінницької області, громадянин України, без зареєстрованого місця проживання, неодруженого, непрацюючого, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, востаннє засудженого 19.06.2019 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією усього належного йому майна,
Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
22 квітня 2022 року до Вінницького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про вирішення питання приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону, або пом`якшення призначеного покарання.
Клопотання мотивоване тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 його було засуджено за ч.ч. 1, 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Також вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 19.12.2016 його було засуджено за ч.ч. 2, 3 ст. 185 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вважає, що по факту у нього 5 років позбавлення волі за вироком суду від 22.03.2016 та 6 місяців позбавлення волі за вироком від 19.12.2016. 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ. На підставі викладеного просить вирішити питання приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону, або пом`якшення призначеного покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 подане ним клопотання підтримав та просив його задоволити.
Представник ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_9 при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що дійсно ОСОБА_8 був засуджений вироком Вінницького міського суду від 22.03.2016 за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Враховуючи зміни в законодавсті, вважає, що клопотання ОСОБА_8 щодо перегляду призначеного йому вироком Вінницького міського суду від 22.03.2016 покарання за ч.ч. 1, 2 ст. 309 КК України підлягає задоволенню. Разом із тим зазначив, що ОСОБА_8 також було засуджено вироком Калинівського районного суду від 09.12.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до знов призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду від 22.03.2016 і остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Тобто, ОСОБА_8 за вироком Калинівського районного суду від 09.12.2016 було приєднано лише два роки позбавлення волі за вироком Вінницького міського суду від 22.03.2016, а не 5 років позбавлення волі, як вважає засуджений. Отже, загалом прегляд призначеного вироком Вінницького міського суду від 22.03.2016 покарання ОСОБА_8 за ч.ч. 1, 2 ст. 309 КК України не впливає на загальний строк його покарання.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2022 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про вирішення питання приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону, або пом`якшення призначеного покарання.
Знижено засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру покарання, призначену вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 за ч. 1 ст. 309 КК України з трьох років позбавлення волі до п`яти років обмеження волі, за ч. 2 ст. 309 КК України, з п`яти років позбавлення волі до трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі. В решті призначеного засудженому ОСОБА_8 вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 покарання - залишено без змін.
Прийняте рішення суд мотивував тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 ОСОБА_8 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі. відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання зі іспитовим строком на 3 роки.
В подальшому вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 09.12.2016 ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до знов призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Тобто, даним вироком Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 до покарання призначеного за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, приєднано покарання у виді двох років позбавлення волі за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішити питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Частинами 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до частин 1 та 2 статті 309 КК України внесено зміни, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч. 1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною 2 статті 309 КК України в редакції, чинній до 01.07.2020, була встановлена кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першої даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_8 підлягає задоволенню. Міру покарання, призначену вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 за ч. 1 ст. 309 КК України знизити з трьох років позбавлення волі до п`яти років обмеження волі, за ч. 2 ст. 309 КК України знизити з п`яти років позбавлення волі до трьох років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01.06.2022 та об`єднати усі вироки в один, зменшити термін покарання за ч.1 ст.309, ч.2 ст. 309 КК України та задовольнити його клопотання. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що хоч і суд першої інстанції задовольнив його клопотання про приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону, або пом`якшення призначеного покарання, однак на загальний термін відбування покарання це не вплинуло.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу засудженого в повному обсязі та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, захисника та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України, передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений 22.03.2016 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Однак, 09.12.2016 ОСОБА_8 було засуджено вироком Калинівського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до знов призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В своєму клопотанні засуджений ОСОБА_8 просив привести вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону, або пом`якшення призначеного покарання.

Порядок вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до кримінального законодавства у разі усунення кримінальної караності діяння чи пом`якшення покарання передбачений ч. 3 ст. 74 КК України, відповідно до якої призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22. 11. 2018, згідно якого були внесенні зміни до ч.1, 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до внесених змін ч.1, 2 .ст. 309 викладено в наступній редакції:

- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту -

-караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

-ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Тобто, кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1,2 ст. 309 КК України, не скасована, проте пом`якшено покарання за вказане діяння.

За ч. 1, 2 ст. 309 КК України максимальна межа покарання, встановлена санкцією закону № 2617-VIII від 22.11.2018 є обмеження волі на строк до п`яти років та позбавленням волі на строк до трьох років, що є меншим видом покарання, ніж було встановлено попередньою редакцією закону.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 у відповідність до кримінального законодавства з зниженням міри покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України з трьох років позбавлення волі до п`яти років обмеження волі та за ч. 2 ст. 309 КК України з п`яти років позбавлення волі до трьох років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Однак, оскільки 09.12.2016 ОСОБА_8 було засуджено вироком Калинівського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Разом з тим, Калинівський районний суд Вінницької області у відповідності до вимог ст. 71 КК України, яка визначає призначення покарання за сукупністю вироків (оскільки ОСОБА_8 засуджено двома вироками) приєднав невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 у вигляді 2 років позбавлення волі до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначив ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Таким чином, приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону, або пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_8 за ч.ч. 1, 2 ст. 309 КК України не впливає на загальний строк його покарання.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги засудженого про необхідність об`єднання всіх вироків в один вирок є безпідставними, відтак колегія суддів вважає, щоухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування ухвали місцевого суду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2022 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про вирішення питання про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2016 у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону, або пом`якшення призначеного покарання залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4