Справа № 195/406/22
У Х В А Л А

іменем України

09.05.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Томаківка справу за поданням в.о.директора Комунального некомерційного підприємства «Бердянський заклад надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 про припинення амбулаторного примусового психіатричного лікування у відношенні ОСОБА_5 в закладі КНП БЗНПД ЗОР, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2021 року змінено територіальну підсудність Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області, а отже дане подання має бути подано до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.
В.о.директора Комунального некомерційного підприємства «Бердянський заклад надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про припинення амбулаторного примусового психіатричного лікування у відношенні ОСОБА_5 в закладі КНП БЗНПД ЗОР

З вказаного подання вбачається, що ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на диспансерному обліку з 2019 року у КНП "БЗНПД" ЗОР з діагнозом: "Пропфшизофренія".
21 червня 2011 року ОСОБА_5 вчинила злочин, а саме, задушила рідну дитину, позбавивши життя малолітнього сина ОСОБА_6 .

Згідно з постановою Червоногвардійського районного суду м. Макіївка Донецької області від 16.10.2011 р. до ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суровим наглядом. З 15.12.2011р. хвора була госпіталізована до ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суровим наглядом МОЗ України», де перебувала по 11.05.2017.

Згідно з постановою Червоногвардійського районного суду м.Макіївка Донецької області від 13.04.2017 р. вона продовжувала примусове психіатричне лікування в ЗОПЛ з 11.05.2017 р. по 11.10.2019 р.

Крім того, на підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13.09.2019 р. примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом змінені на амбулаторне примусове психіатричне лікування, а відповідно до ухвал Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.11.2021 р. відносно ОСОБА_5 продовжено примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №107 від 20.04.2022 року, на даний час КНП БЗНПД ЗОР не має змоги виконувати попереднє рішення суду про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку та виконати ст.19 Закону України про психіатричну допомогу, а саме оглядати ОСОБА_5 не рідше 1 разу на місяць для прийняття рішення про продовження або припинення лікування. Зважаючи на те, що хвора з березня 2020 року знаходиться на тимчасово окупованій території в м.Макіївка, а з 23.10.2021 р. взагалі ніяких відомостей від хворої не надходило, лікарі КНП БЗНПД ЗОР не в змозі її оглядати та надавати необхідну медичну допомогу.

Прокурор у судовому засіданні заперечує проти задоволення вказаного подання, посилаючись на те, що перебування особи на тимчасово окупованій території не є поважною причиною, окрім того, для скасування заходів у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку , представники закладу (лікарі) КНП БЗНПД ЗОР повинні вжити всіх необхідних заходів щодо її знаходження.
Суд, переглянувши матеріали справи за поданням про припинення припинення амбулаторного примусового психіатричного лікування, вивчивши рішення комісії лікарів комунального закладу КНП БЗНПД ЗОР №107 від 20.04.2022, з урахуванням думки прокурора, вважає, що слід відмовити у задоволенні подання з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Відповідно до ч.3 та ч.4 статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.

Під час розгляду справи було встановлено, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_5 , за скоєння суспільно-небезпечного діяння (вбивство дитини), застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового психіатричного лікування.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень вищезазначених нормативних актів питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала.

Отже, примусові заходи медичного характеру скасовуються (припиняються) в порядку, передбаченому статтею 514 КПК України, у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.
В матеріалах справи відсутні висновки (рішення комісії лікарів КНП БЗНПД ЗОР) щодо одужання (відомості проте, що стабілізувався психічний стан ОСОБА_5 ), які дозволяють прийти до висновку, що застосування примусових заходів медичного характеру на даний час є недоцільним, а отже, дана обставина не свідчить про необхідність припинення примусових заходів медичних характеру.
Посилання лікарів-психіатрів на ту обставину, що ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій територій України та вони позбавленні можливості ставити питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги є безпідставними та такими, що не відповідають Конституції України, Основам законодавства України про охорону здоров`я та ст.2 Європейської хартії прав пацієнтів, яка передбачає, що кожен має право на доступність медичних послуг, в яких він/вона потребує за станом здоров`я. Медичні служби повинні гарантувати рівний доступ для всіх без дискримінації за ознаками наявності фінансових ресурсів, місця проживання, виду захворювання або часу звернення за допомогою.
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.115 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність її дій і її особи в цілому.

Враховуючи вищевикладене, тяжкість вчиненого суспільно небезпечного діяння, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання про припинення амбулаторного примусового психіатричного лікування у відношенні ОСОБА_5 .
На основі викладеного, керуючись ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу»,ст.95 КК України та ст.ст. 372,506,512-514 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання в.о.директора Комунального некомерційного підприємства «Бердянський заклад надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 про припинення амбулаторного примусового психіатричного лікування у відношенні ОСОБА_5 в закладі КНП БЗНПД ЗОР відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

09.05.2022