Справа № 448/1911/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/704/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному проваджені про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19»;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , який перебуває в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19»;

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 24 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Городоцького районного суду Львівської області від 24 травня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на десять років із конфіскацією у власність держави усього майна, що є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 11.09.2018. Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу, залишити тримання під вартою.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років із конфіскацією у власність держави усього майна, що є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 11.09.2018. Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу, залишити тримання під вартою.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років із конфіскацією у власність держави усього майна, що є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 11.09.2018. Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу, залишити тримання під вартою.

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_7 і ОСОБА_6 по 2 240 грн. 33 коп., а з ОСОБА_8 1 620 грн. 67 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта (т.2 а.с.111, т. 3 а.с. 94, 163, т.4 а.с.92).

Вирішено питання з речовими доказами та скасовано арешти накладені згідно ухвали слідчого судді.

Позов ОСОБА_14 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14 (ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_4 ) 75 653 грн. 00 коп. майнової шкоди та 40 000 грн. 00 коп. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а всього 115 653 грн. 00 коп.

Позов ОСОБА_15 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 (ІПН: НОМЕР_2 прож. на АДРЕСА_4 ) 92 800 грн. 00 коп. майнової шкоди та 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а всього 112 800 грн.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_16 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_16 (ІПН: НОМЕР_3 , прож на АДРЕСА_5 ) 90 598 грн. 00 коп. майнової шкоди завданої кримінальним правопорушення.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_16 відмовлено.

Згідно з вироком ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, з якою узгоджували свої дії, о 09 год. 00 хв. 10.09.2018, з метою заволодіння чужим майном, проломавши вхідні металопластикові двері, проникли у житловий будинок на АДРЕСА_4 та погрожуючи ОСОБА_14 застосувати насильство небезпечне для життя і здоров`я, і зокрема ОСОБА_7 направляючи пістолет, а ОСОБА_6 припікаючи розпеченою праскою, зв`язавши потерпілого, відкрито заволоділи належними йому 200 доларів США, що на 10.09.2018 еквівалентно 5 653 грн., портативною безпровідною акустичною стерео системою «JBL» моделі «Charge 3» вартістю 2 558 грн. 33 коп., сумкою для ноутбука торговельної марки «Sumdex» моделі «PON-100» вартістю 200 грн., сумкою для ноутбука торговельної марки «Targus» моделі «CN415-50» вартістю 532 грн. 67 коп., ноутбуком торговельної марки «Lenovo» моделі «G580» код «20157» з зарядним пристроєм до нього вартістю 4 275 грн. 00 коп., золотим ланцюжком вагою 60 грам вартістю 60 000 грн., золотим хрестиком вагою 10 грам вартістю 10 000 грн., а всього на 83 219 грн., та майном ОСОБА_17 - пристроєм для відстрілу патронів гумовими кулями марки ПМ-РФ, калібру 9, заводський № НОМЕР_4 вартістю 15 000 грн., а також майном і речами ОСОБА_15 а саме: півпальтом жіночим з хутром норки білого кольору вартістю 10 000 грн., півпальтом жіночим з хутром ягняти чорного кольору вартістю 5 000 грн., жіночим срібним браслетом вагою 20 грам вартістю 400 грн., жіночим срібним годинником вагою 20 грам вартістю 400 грн., парою срібних сережок з каменем «Сваровські» кожна вартістю 20 000 грн., золотим ланцюжком вагою 4 грами вартістю 5 000 грн., золотим хрестиком з діамантами вартістю 22 000 грн., сережками (кліпсами) виготовленими з металу жовтого кольору із вставками чорного кольору вартістю 100 грн., золотою сережкою з діамантом вартістю 40 000 грн., сувенірним алкогольним напоєм «Grand Marnier» 1,0 л вартістю 1000 грн., а всього на 103 900 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, з якою узгоджували свої дії, о 16 год. 00 хв. 10.09.2018, з метою заволодіння чужим майном, увірвались у житловий будинок на АДРЕСА_5 , застосовуючи насильство небезпечне для життя і здоров`я ОСОБА_16 і зокрема ОСОБА_8 наносячи удари руками по тілу і пістолетом по голові та прикладаючи такий до рота потерпілої від чого остання в т.ч. втрачала свідомість, а ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_8 зв`язавши ОСОБА_16 руки, відкрито заволоділи 3400 доларів США, що на 10.09.2018 еквівалентно 96 084 грн., золотими сережками вартістю 8 000 грн., золотою каблучкою для заручин чоловічою розміром 19-20 та золотою каблучкою для заручин жіночою розміром 18-19 вартістю по 3000 грн. кожна, золотою каблучкою декоративною жіночою розміром 18-19 зі вставкою каменю овальної форми червоного кольору та золотою каблучкою декоративною жіночою розміром 18-19 зі вставкою каменю овальної форми рожевого кольору вартістю по 6000 грн. кожна, мобільним телефоном «Samsung» моделі «SM-A500HZSDSEK» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 вартістю 2 717 грн. 00 коп. із стартовим пакетом оператора мобільного зв?язку «Київстар» вартістю 25 грн. та чохлом для телефона «UTTY U-CASE TRU SAMSUNG» вартістю 100 грн., набором інструментів торговельної марки «MIOL» у валізі вартістю 4100 грн., сувенірним коньяком у вигляді меча вартістю 300 грн., жіночим гаманцем темно вишневого кольору вартістю 500 грн. у якому було 2 600 грн., 50 доларів США та 50 євро, а всього на 135 480 грн.

Не погоджуючись із зазначеним вироком апеляційну скаргу подав захисник ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_13 , в якій просить вирок Городоцького районного суду Львівської області змінити та призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком 7 років.

В обґрунтування покликається на те, що даний вирок є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Зазначає, що суд при винесенні вироку зобов`язаний виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особистості засудженого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі. На підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистість підсудного, відсутність обтяжуючих обставин, вважає, що достатнім у даному випадку було б покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Також, апеляційну скаргу подано захисником обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокатом ОСОБА_10 , яка просить змінити вирок Городоцького районного суду Львівської області в частині призначеного покарання та на підставі ст. 69 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування покликається на те, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а призначене судом покарання є явно несправедливим.

Зазначає, що судом не встановлено обставини, які пом`якшують покарання та суд не вірно надано оцінку позиції обвинуваченого ОСОБА_7 щодо визнання ним своєї вини, оскільки останній не заперечував, що брав участь у нападі на потерпілого ОСОБА_14 та потерпілу ОСОБА_16 . ОСОБА_7 повністю визнав всі обставини вчинення кримінального правопорушення, не оспорював їх та не заперечував щодо спрощеного порядку дослідження доказів. Судом першої інстанції не враховано як пом`якшуючі обставини щире каяття ОСОБА_7 , його активне сприяння у розкритті злочину та намагався відшкодувати потерпілим завдані збитки, однак останні кошти не приймали, всупереч тому, що такі обставини були встановлені в ході судового розгляду. На підставі викладеного просять змінити вирок в частині призначеного покарання.

Також на вирок Городоцького районного суду Львівської області апеляційну скаргу подано захисником ОСОБА_8 , адвокатом ОСОБА_11 , яка просить вказаний вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням положення 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років і не призначати додаткове покарання.

В обґрунтування покликається на те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання. Так, судом не взято до уваги, що однією з пом`якшуючих обставин є вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин. Також зазначає, що ОСОБА_8 визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся та намагався відшкодувати потерпілим шкоду. ОСОБА_8 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності , вчинив кримінальне правопорушення вперше, має на утриманні двох малолітніх дітей та переніс операцію на серце. Таким чином, вважає, що наявні усі підстави для застосування ст. 69 КК України.

16.05.2022 від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_12 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких захисник просить оскаржуваний вирок змінити та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Зазначає, що незаконність оскаржуваного судового рішення обумовлена істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема права ОСОБА_18 на захист, внаслідок чого органом досудового розслідування здобуто недопустимі докази, які безпідставно покладено в основу обвинувального вироку.

Вказує, що недопустимим доказом є протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.09.2018, оскільки слідчий СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ст.лейтенант ОСОБА_19 провів слідчу дію пред`явлення особи для впізнання (а.с. 7-11 т.№3) за участю ОСОБА_18 та потерпілої ОСОБА_16 - без участі захисника ОСОБА_18 .

Звертає увагу, що проведення слідчих дій після фактичного затримання без участі адвоката є однозначним порушенням права на захист, а докази зібрані у такий спосіб є недопустимими доказами і не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Вважає, що враховуючи відсутність обтяжуючих обставин та наявних у справі матеріалів, що позитивно характеризують ОСОБА_6 , призначене судом покарання у розмірі 10 років позбавлення волі є явно несправедливим через суворість.

25.01.2022 надійшла заява від ОСОБА_16 в якій потерпіла просить розгляд справи проводити без її участі та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпілі належним чином повідомлялись про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак в судове засідання апеляційного суду не прибули, заяв про відкладення розгляду справи від них не поступало.

Враховуючи вимоги ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе продовжити апеляційний розгляд за відсутності потерпілих.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_12 уточнив доводи доповненої ним апеляційної скарги та зазначив, що вважає вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_6 обґрунтованим та підтримує доповнені апеляційні вимоги лише в частині призначення ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ обвинувачених та їх захисників, які просили їх апеляційні скарги задоволити, виступ прокурора, який заперечив щодо задоволення поданих захисниками апеляційних скарг, та просив такі відхилити, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційних скарг.

Судове рішення, відповідно до ст.370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України.

Призначаючи покарання суд врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину і обґрунтовано дійшов висновку про можливість перевиховання всіх обвинувачених лише за умови ізоляції від суспільства.

Разом з тим, апеляційний суд, дослідивши доводи апеляційних скарг захисників, прийшов до висновку, що призначаючи покарання, суд першої інстанції належним чином не врахував обставин, які впливають на розмір призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_20 та ОСОБА_8 .

Як вбачається з вироку суду, призначаючи у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.3 ст. 187 КК України, суд першої інстанції врахував його особу, характер та ступінь тяжкості інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, наслідки вчинених злочинів та те, що шкода заподіяна потерпілим обвинуваченим не відшкодована.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та зобов`язався відшкодувати потерпілим завдану шкоду, тому колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений усвідомив протизаконність своїх дій та спроможний самокритично їх оцінити, бажає виправитись і не допускати подібного в майбутньому.

Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 66 КК України, при призначенні покарання серед обставин, які його пом`якшують, визнається, зокрема, щире каяття.

Виходячи з наведених вимог закону, щире каяття - це відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою провину, у скоєному розкаявся та зобов`язався відшкодувати потерпілим заподіяну шкоду.

Встановлені в ході апеляційного розгляду обставини, на переконання колегії суддів, не є формальними та свідчать про усвідомлення обвинуваченим суспільної небезпеки вчинених ним діянь та намір виправитись.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Відтак, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся та зобов`язався відшкодувати потерпілим завдану шкоду, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 покарання слід пом`якшити та призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією у власність держави усього майна, що є його власністю.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , то такі, на думку апеляційного суду, підлягають до часткового задоволення зважаючи на наступні обставини.

Так, згідно наявного в матеріалах справи обвинувального акту, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 вказано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, в період досудового розслідування та розгляду справи у місцевому суді останній давав зізнавальні показання, розкаювався у вчиненому, сприяв розкриттю злочину під час досудового слідства, не перешкоджав встановленню істини в справі.

В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину та розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, зазначив про надсилання потерпілим грошових коштів в розмірі 5000 грн., що підтверджується фіскальними чеками (т.7 а.с.206), однак такі кошти останніми не були прийняті. Стверджує, що шкодує про вчинене та відшкодує потерпілим заподіяну шкоду, визначену вироком суду.

Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини та розкриттям обставин справи.

Активне сприяння розкриттю злочину - це активні дії особи, що мають на меті надати допомогу правоохоронним органам у встановленні обставин даної справи, а також осіб, причетних до вчиненого злочину.

Зважаючи на вище наведене, апеляційний суд враховує щире каяття та активне сприяння у розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 і вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією у власність держави усього майна, що є його власністю.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_10 про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 при призначенні покарання вимог, передбачених ст.69 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ст. 69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин,

що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості

вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Виходячи з цього та враховуючи те, що хоча у даному випадку наявні дві пом`якшуючі вину обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, разом з тим вони мають перебувати у єдності і сукупності з даними про особу та в такому співвідношенні одна з одною, що в цілому істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, однак на думку апеляційного суду в даному випадку не існує єдності та сукупності підстав для застосування ст.69 КК України.

Стосовно доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , то такі підлягають до часткового задоволення, виходячи наступного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 місцевий суд не взяв до уваги, що останній визнавав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, також суд не врахував зазначені в обвинувальному акті щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 .

З матеріалів справи, вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_8 ставиться у провину вчинення епізоду розбійного нападу щодо потерпілої ОСОБА_16 , останній раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, під час досудового розслідування і в суді надавав зізнавальні показання та розкаювався у вчиненому.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні в повному обсязі, щиро розкаявся та зазначив про намагання відшкодувати заподіяну шкоду потерпілій ОСОБА_16 , що підтверджується фіскальним чеком (а.с.203), однак потерпіла не бажала отримувати їх, а відтак такі повернулись відправнику. Водночас запевнив, що буде відшкодовувати потерпілій ОСОБА_16 заподіяну шкоду, встановлену вироком суду.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на вище наведене, апеляційний суд враховує щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 і вважає за можливе пом`якшити покарання та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією у власність держави усього майна, що є його власністю.

Доводи захисника ОСОБА_11 про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, колегія суддів до уваги не бере та вважає такі безпідставними.
Виходячи з положень ст.69 КК України та враховуючи, що хоча у даному випадку наявні дві пом`якшуючі вину обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, водночас вони мають перебувати у єдності і сукупності з даними про особу обвинуваченого та в такому співвідношенні одна з одною, що в цілому істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого, однак на думку апеляційного суду, в даному випадку не існує єдності та сукупності підстав для застосування ст.69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

На підставі вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 пілягають частковому задоволенню, а вирок Городоцького районного суду Львівської області від 24 травня 2021 року зміні в частині покарання призначеного обвинуваченим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 задоволити частково.

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 24 травня 2021 року змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років із конфіскацією у власність держави усього майна, що є його власністю.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із конфіскацією у власність держави усього майна, що є його власністю.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією у власність держави усього майна, що є його власністю.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а особами які утримуються під вартою, у цей же строк після вручення їм копії рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4