КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1200/2022 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 591 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

особи, щодо якої прийнято рішення
про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діють в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року,
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 на Наказ Міністерства юстиції України №3769/5 від 22 жовтня 2021 року про видачу (екстрадицію) громадянина Саудівської Аравії ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з України до Держави Кувейт для виконання покарання у вигляді довічного ув`язнення з примусовими роботами та штрафу у розмірі 50 кувейтських динар, призначеного вироком суду першої інстанції Держави Кувейт від 08.04.2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник особи, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію), подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника на Наказ Міністерства України №3769/5 від 22 жовтня 2021 року про видачу (екстрадицію) громадянина Саудівської Аравії ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з України до Держави Кувейт для виконання вироку та скасувати вказаний вище Наказ Міністерства юстиції України.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що із матеріалів екстрадиційної перевірки та змісту оскаржуваного Наказу Міністерства юстиції України №3769/5 від 22 жовтня 2021 року вбачається відсутність обставин, які б підтверджували наявність між Державою Україна та Державою Кувейт договору про видачу (екстрадицію), а тому рішення про видачу особи прийнято виключно на підставі принципу взаємності, який інкорпорований у ст. 544 КПК України. Крім того, згідно матеріалів запиту про видачу та змісту Висновку за результатами розгляду запиту про видачу (екстрадицію), відсутні надані письмові гарантії прийняти і розглянути у майбутньому запит України на засадах взаємності від Держави Кувейт. При цьому, за період часу 2018 2021 роки між Україною та Державою Кувейт не відбулась жодна міжнародна співпраця у питанні видачі, що, як вважає захисник, може свідчити про неможливість розгляду запиту Держави Кувейт без належних гарантій, визначених ст. 544 КПК України.

Також, сторона захисту звертає увагу колегії суддів на те, що запит на видачу (екстрадицію), який надійшов з супровідними документами від Держави Кувейт, не оформлені належним чином, зокрема, на всіх супровідних документах, виконаних української мовою, стоїть печатка без жодного проставлення підпису. Відсутнє підтвердження про належний переклад документів з арабської на українську мову та документи перекладача, який здійснював переклад.

Крім того, слідчим суддею при постановленні оскаржуваного рішення не було враховано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 589 КПК України, а саме того, що закінчились передбачені законом України строки давності виконання вироку за злочин, за який запитано видачу. Так, відповідно до матеріалів екстрадиційної перевірки наявний вирок суду першої інстанції Держави Кувейт від 08.04.2014 року. Дані, які б свідчили про переривання строку давності виконання обвинувального вироку суду у матеріалах відсутні. При цьому, матеріали не містять законодавчих актів запитуваної сторони, які б визначали перебіг строків виконання вироку, у зв`язку з чим українській стороні слід керуватись ст. 80 КК України, яка врегульовує закінчення строків давності виконання обвинувального вироку. Разом з тим, як вбачається з наявного в матеріалах екстрадиційної перевірки червоного сповіщення Інтреполу, розшук ОСОБА_11 для виконання вироку було видано лише 19.02.2021 року. Отже, підстав для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду Держави Кувейт та переривання перебігу такого строку, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 80 КК України не вбачається. Відтак, згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, в тому числі, в строк п`ять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин. Отож, за діяння, які кваліфіковані за законодавством України як злочини, передбачені ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України (оскільки дії ОСОБА_11 кваліфіковані не вірно та відповідають саме вказаним статтям законодавства України), видача не може бути здійснена в силу п. 3 ч. 1 ст. 589 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та особи, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію), які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, 18.08.2021 року 0 19 годині 40 хвилин під час оформлення пасажирів рейсу №358 «Київ-Ельріяд» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано ОСОБА_8 , який значився у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Держави Кувейт для відбуття покарання за вчинення розбою та викрадення людини.

Листом заступника директора Департаменту міжнародного права начальника Управління міжнародної правової допомоги Міністерства юстиції України ОСОБА_12 від 19.08.2021 року Київській обласній прокуратурі доручено провести стосовно ОСОБА_8 екстрадицій ну перевірку.

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.08.2021 року відносно ОСОБА_8 застосовано екстрадиційний арешт строком до 21.10.2021 року.

24.09.2021 року Київською обласної прокуратурою за наслідками екстрадиційної перевірки обставин, які можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 складено висновок про те, що зазначені обставини відсутні.

Ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2021 року та 03.12.2021 року визнано наявність підстав для продовження стосовно ОСОБА_8 екстрадиційного арешту сукупно строком до 31.01.2022 року.

Наказом Міністерства юстиції України №3769/5 від 22.10.2021 року прийнято рішення про видачу (екстрадицію) громадянина Саудівської Аравії ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з України до Держави Кувейт для виконання покарання у вигляді довічного ув`язнення з примусовими роботами та штрафу у розмірі 50 кувейтських динар, призначеного вироком суду першої інстанції Держави Кувейт від 08.04.2014 року.

Злочини, за які запитується видача, відповідають ч. 1 ст. 187 та ч. 1 ст. 146 КК України і є екстрадиційними, оскільки санкціями цих частин статей передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.
13.12.2021 року захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах громадянина Саудівської ОСОБА_13 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на Наказ Міністерства України №3769/5 від 22 жовтня 2021 року про видачу (екстрадицію) громадянина Саудівської Аравії ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з України до Держави Кувейт для виконання покарання у вигляді довічного ув`язнення з примусовими роботами та штрафу у розмірі 50 кувейтських динар, призначеного вироком суду першої інстанції Держави Кувейт від 08.04.2014 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року відмовлено у задоволенні вказаної скарги захисника, з посиланням на те, що стороною захисту не доведено наявності передбачених законом підстав, які унеможливлюють видачу ОСОБА_8 до Держави Кувейт, оскільки на момент винесення оскаржуваного рішення не було відомостей про те, що заява ОСОБА_8 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, прийнята до розгляду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.

Згідно ст. 589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо:
1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України;

2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України;
3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу;

4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію);
5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України;
5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України;
6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Частиною 1 статті 589 КПК України передбачений перелік підстав, які перешкоджають видачі особи іноземній державі, зокрема, у разі якщо:

1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України;

2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України;

3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу;

4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію);

5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України;

5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України;

6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

На думку колегії суддів наведені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.
Крім того, згідно ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

Окрім цього, на момент прийняття оскаржуваного Наказу ОСОБА_8 з заявою про визнання його біженцем, особою, що потребує додаткового захисту не звертався, а тому його подальше звернення з відповідною заявою-анкетою не може вважатись підставою для скасування вказаного вище Наказу.
Таким чином, доводи захисника щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення про видачу (екстрадицію) особи компетентним органам іноземної держави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга з доповненнями захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 309, 375, 376, 404, 405, 412, 415, 422, 590, 591 КПК України, колегія суддів,
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 на Наказ Міністерства юстиції України №3769/5 від 22 жовтня 2021 року про видачу (екстрадицію) громадянина Саудівської Аравії ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з України до Держави Кувейт для виконання покарання у вигляді довічного ув`язнення з примусовими роботами та штрафу у розмірі 50 кувейтських динар, призначеного вироком суду першої інстанції Держави Кувейт від 08.04.2014 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діють в інтересах ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4