Справа № 204/8353/22
Провадження № 1-кс/204/1920/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, раніше не судимого, зі слів маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

7 жовтня 2022 року слідчий слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 01.06.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 332 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою. 19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна. Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - РФ) ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України. Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків. У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2101-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено до 21 листопада 2022 року. В травні 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) громадянин України ОСОБА_5 переслідуючи злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України (далі ЗС України) та інших військових формувань в умовах дії в Україні воєнного стану, повідомив громадянину України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про свої можливості в допомозі діючим військовослужбовцям та цивільним особам в ухиленні від проходження військової служби в ЗС України та інших військових формуваннях шляхом або фіктивного виклику таких осіб за кордон на навчання, або документальним підтвердженням діагнозу, який звільняє таких осіб від проходження військової служби в ЗС України та інших військових формуваннях. В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань приблизно о 20 год. 16 хв. 26.07.2022 ОСОБА_5 при особистій зустрічі з ОСОБА_9 на паркувальному майданчику біля ТЦ «Карван» за адресою: АДРЕСА_2 , висловив останньому пропозицію спрямовану на ухилення від проходження військової служби в ЗС України та інших військових формуваннях наступними шляхами: законним зняттям зацікавленої особи з військового обліку в ЗС України чи інших військових формуваннях; штучним оформлення зацікавленої особи в волонтерську організацію з можливим подальшим виїздом за кордон строком до трьох місяців; зняттям зацікавленої особи з військового обліку, однак без занесення до відповідної документальної бази осіб, які перебувають на військовому обліку в підрозділах ЗС України та інших військових формуваннях. Додатково до цього, ОСОБА_5 зазначив, що законне зняття зацікавленої особи з військового обліку в ЗС України чи інших військових формуваннях коштуватиме такій особі 6000 (шість тисяч) доларів США, а зняття з військового обліку без занесення до відповідної документальної бази осіб, які перебувають на військовому обліку в підрозділах ЗС України та інших військових формуваннях коштуватиме 1500 (одну тисячу п`ятсот) доларів США. ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що раніше до нього звертався його знайомий ОСОБА_10 з приводу сприяння у звільненні останнього з військової служби в ЗС України у зв`язку із незадовільним станом здоров`я , на висловлені пропозиції з боку ОСОБА_5 надав копії документів діловода ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою початку процедури зняття ОСОБА_10 з військового обліку в ЗС України і таким чином звільнення останнього від проходження військової служби в ЗС України. В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань приблизно о 16 год. 27 хв. 13.09.2022 ОСОБА_5 при особистій зустрічі з ОСОБА_9 на паркувальному майданчику біля готелю-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_3 повідомив останньому, що варіант зняттям зацікавленої особи з військового обліку без занесення до відповідної документальної бази осіб, які перебувають на військовому обліку в підрозділах ЗС України та інших військових формуваннях не є діючим та повідомив що єдино можливим варіантом для ОСОБА_10 є законне зняття з військового обліку в ЗС України. Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань приблизно о 16 год. 57 хв. 14.09.2022 ОСОБА_5 при особистій зустрічі з ОСОБА_9 на паркувальному майданчику біля ТЦ «Карван» за адресою: м. Дніпро, вул. Нижньодніпровська, буд. 17 отримав від останнього ( ОСОБА_9 ) раніше обумовлені грошові кошти у сумі 6500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США, що за курсом НБУ (станом на 14.09.2022 становить 36, 5686 гривень за 100 доларів США) становить 237 695, 9 за оформлення документів про законне зняття з військового обліку в ЗС України ОСОБА_10 . Додатково до цього, ОСОБА_5 повідомив, що усі документи про законне зняття з військового обліку в ЗС України ОСОБА_10 будуть готові приблизно через три-чотири тижні, про що він повідомить ОСОБА_9 додатково. У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань приблизно о 16 год. 00 хв. 06.10.2022 ОСОБА_5 при особистій зустрічі з ОСОБА_9 на паркувальному майданчику біля ТЦ «Карван» за адресою: м. Дніпро, вул. Нижньодніпровська, буд. 17 надав останньому тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 19.03.2022 на ім`я ОСОБА_10 та довідка військово-лікарської комісії солдата ОСОБА_10 № 37/2022 від 19.03.2022, які підтверджують факт зняття ОСОБА_10 з військового обліку в ЗС України та дають можливість останньому бути законно звільненим з військової служби в ЗС України, при цьому ОСОБА_10 фактично не проходив військово-лікарську комісію та не вчиняв жодних дій, з метою одержання вказаних документів. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період (в умовах дії воєнного стану), тобто у вчиненні кримінального право рушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. Враховуючи викладене, досудовим розслідуванням встановлено достатньо підстав для підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в умовах дії воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального право рушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 06.10.2022 у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано. 07.10.2022 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. Підозра ґрунтується на доказах добутих під час досудового розслідування, а саме: показами свідка ОСОБА_9 від 06.06.2022 та 06.10.2022; показами свідка ОСОБА_10 від 29.07.2022; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії 27.07.2022; протоколом затримання ОСОБА_5 від 06.10.2022; іншими матеріалами досудового розслідування. Сторона обвинувачення вважає за необхідне застосувати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з наявністю обставин що свідчать про невиконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років. Також, під час досудового слідства не встановлено всіх осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , у провадженні планується призначити низку експертиз та допити свідків. За таких обставин є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 буде незаконно впливати на свідків, експертів та можливих співучасників. Встановлені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.177 КПК України. Викладене дає беззаперечні підстави вважати, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідним є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, можна прийти до вмотивованого висновку, що в разі застосування ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній, залишаючись на волі, негативно впливатиме на хід досудового розслідування у даному провадженні, безпосередньо впливатиме на учасників кримінального провадження, та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у тому ж кримінальному провадженні, а саме: вплинути на свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; підозрюваний може вчиняти інші злочини, так як на даний час займає посаду в правоохоронному органі. Прошу суд звернути увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків. Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість злочину та тяжкість покарання, а саме те, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, а також враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що існують ризики передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти існуючим ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного підтримала позицію свого підзахисного, просила обрати відносно нього домашній арешт, оскільки він не збирається переховуватись, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні малолітню дитину та бптьків похилого віку та співпрацює зі слідством.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, у судовому засіданні було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Однак, в обґрунтування того, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, ані слідчим у клопотанні, ані прокурором у судовому засіданні не наведено переконливих мотивів та не надано суду жодних належних доказів.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, тісних соціальних зв`язків, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків правопорушення, та враховуючи не доведеність прокурором, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., що буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., строком на два місяці, тобто до 7 грудня 2022 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не залишати в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до слідчого відділу Управління СБУ в Дніпропетровській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі наявності.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1