Справа № 183/3931/22
№ 1-кп/183/1083/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2022 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000358 від 18.07.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград Кіровоградської області, громадянину України, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, на особливий період, командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта, одруженому, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор пояснив, що обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами КПК України, підстав для його повернення прокурору немає, у зв`язку з чим вважає за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та захисник також не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд встановив наступне.

Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту прокурору не має.

Кримінальне провадження підсудне Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що лейтенант ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом пiд час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира стрiлецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37 Статуту внутрішньоi служби Збройних Сил України, ст.ст. 3. 4. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, об 15 год. 31 хв. 01 червня 2022 року, перебуваючи у службовому кабінеті № 19 Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Сибірцева, 168, отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , вибути до місця розташування стрiлецької роти вiйськової частини НОМЕР_1 та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Таким чином, лейтенант ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану.

01.06.2022 ОСОБА_5 затриманий, у порядку ст. 208 КПК України.

02.06.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язкiв, а також запобігання спроб: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити iнше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети i завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися. Так, в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам:

-переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за які, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення вол строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання.

Крім цього, вiдповiдно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст. ст. 7-9 КПК Украiни кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свiдчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутне покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що фактично створить умови для здiйснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числi шляхом залякування тa здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданнi вiдповiдно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, вiдповiдно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свiдкiв та дослідження їх судом.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що обвинувачений розуміючи ступiнь тяжкості вчиненого злочину, наслiдки та ризик втечі для нього, при цьому як вiйськовослужбовець маючи певну підтримку серед iнших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваних. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити iнше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, обвинувачений перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної вiдповiдальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього вiдповiднi документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового розгляду.

-вчиняти iншi кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира пiдроздiлу щодо виконання своїх службових обов`язкiв на бойових позиціях в умовах воєнного стану, та у подальшому вибув за межі фактичної зони бойових дій у м. Бахмут Донецької області, в той час як основна частина пiдроздiлу залишилася на територію н.п. Сєвєродонецьк та Лисичанськ Луганської області. Зазначені обставини, фактично містять у собі склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407-408 КК України. Більше того, вказаний ризик тісно переплітається із ризиком, що обвинувачений буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскiльки за ним зберігається статус вiйськовослужбовця, і у разі відсутності законних підстав перебування поза межами пiдроздiлу - настає кримінальна вiдповiдальнiсть.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистоi поруки відносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крiм того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Дії, що інкримінуються обвинуваченому, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на основоположної засади функціонування Збройних Сил України - єдиноначальності.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 181 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язкiв та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмiр застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, вiд двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вiсiмдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для осіб вiдповiдно.

Грошове забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії Російської Федерації станом на теперішній час може сягати до 100 000 грн. на місяць. При цьому, максимальний розмiр застави за вчинення тяжкого злочину складає суму грошового забезпечення вiйськовослужбовця за 2 місяці.

Вказані обставини вказують на те, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим вважає за необхідне застосувати вiдносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю ним внесення застави у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав клопотання з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання оскільки вина обвинуваченої не доведена, ризики не доведені. Заявив письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 . Власник цієї квартири, мати обвинуваченого, надала письмову заяву згоду в якій не заперечували проти проживання сина у її квартирі. Окрім того, зазначив, що у обвинуваченого погіршився слух в наслідок його перебування на передовій, що потребує лікування. В умовах тримання під вартою лікування неможливе.ий

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали та докази в їх сукупності, суд доходить до наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснив, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, прокурор посилався лише на тяжкість покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винним у інкримінованому злочині.

На підтвердження наявності вказаного ризику, окрім усних пояснень, прокурором не надано жодного доказу.

У зв`язку з цим суд вважає, що саме по собі тяжкість покарання не є беззаперечною підставою, яка доводить наявність вказаного ризику. Отже, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Також прокурор наголошував на наявності ризиків, передбачених п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак на підтвердження існування цих ризиків прокурором не надано жодного доказу.

Таким чином існування ризиків, передбачених п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу суд оцінює в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованого злочину; вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; відомості про особу обвинуваченого, який: має місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий. Також судом враховується, що свідки у цьому кримінальному провадженні проходять військову службу не на території Кіровоградської області.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на обвинуваченого певних обов`язків, не зашкодить проведенню судового розгляду, а знаходження свідків та підозрюваного у різних областях України, зможе запобігти ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене суд вважає клопотання прокурора таким, що не підлягає задоволенню, а клопотання захисника таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И В:
Закінчити підготовче провадження і призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 год. 00 хв. на 17 серпня 2022 року в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Велика Ковалівка, 10-б).

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати осіб, які братимуть участь у судовому розгляді: прокурора, обвинуваченого, захисника.

В задоволенні клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 26.07.2022 р. про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком два місяці, тобто до 26 (включно) вересня 2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , такі обов`язки:

- не залишати цілодобово місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту застосувати без використання електронного засобу контролю.

Роз`яснити обвинуваченого ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосувати більш суворої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виконання ухвали покласти на Кропивницьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (25030, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Вокзальна, будинок 58).

Копію ухвали направити начальнику Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 28 липня 2022 р. о 10 год. 00 хв.

Суддя

Новомосковського міськрайонного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1