УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2022 року

м. Київ
справа № 404/5807/21
провадження № 51-894ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанцій на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 жовтня 2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004666, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 26 березня 2010 року за вироком Акімовського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК) на підставі положень ч. 1 ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця республіки Польща, жителя

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3

ст. 185 КК,
встановив:
Кіровський районний суд м. Кіровограда ухвалою від 8 жовтня 2021 року задовольнив клопотання захисника і закрив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК.
Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 24 листопада 2021 року зазначену ухвалу місцевого суду залишив без змін.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотне порушення норм кримінального процесуального закону. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на те, що суд неправильно обрахував строки досудового розслідування, внаслідок чого безпідставно закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , керуючись

п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК. Прокурор вважає, що оскільки 30 січня 2021 року під час ознайомлення з матеріалами провадження захисник у протоколі зазначив, що не ознайомився з усіма речовими доказами (оскільки частина речових доказів перебувала на відповідальному зберіганні потерпілих), а у подальшому повторно не з`явився для ознайомлення з рештою речових доказів і відповідно ознайомлення не було завершено, то це зволікання сторони захисту стало причиною направлення обвинувального акта до суду лише 30 липня 2021 року,

а тому передбачені ст. 219 КПК строки досудового розслідування не були порушені і матеріали провадження направлено до суду в межах строку проведення досудового розслідування. Крім того, прокурор зазначає, що судом першої інстанції не враховано факт зупинення досудового розслідування в період

з 4 листопада до 3 грудня 2020 року у зв`язку з розшуком підозрюваних.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до скарги копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру

у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 219 КПК визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Як убачається з наявних матеріалів, 30 вересня 2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було повідомлено про підозру, тобто досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні повинно було закінчитися прийняттям прокурором одного з рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК, до 30 листопада 2020 року.
Постановою слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області від

4 листопада 2020 року за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури було оголошено розшук підозрюваних та зупинено досудове розслідування.
3 грудня 2020 року постановою слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні відновлено.
22 грудня 2020 року постановою в.о. керівника Кіровоградської місцевої прокуратури строк досудового розслідування кримінального провадження було продовжено до трьох місяців, тобто до 26 січня 2021 року.
26 січня 2021 року у даному кримінальному провадженні сторонам, у тому числі і стороні захисту, повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування.
30 січня 2021 року сторона захисту в порядку ст. 290 КПК була ознайомлена з матеріалами досудового розслідування.

Цього ж дня слідчим Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який погоджений із прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, та тільки через 6 місяців

30 липня 2021 року направлено до суду й отримано судом 2 серпня 2021 року.
Обґрунтовуючи своє рішення про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт у цьому провадженні було затверджено прокурором

30 січня 2021 року, направлено до суду 30 липня 2021 року та отримано судом разом із реєстром матеріалів досудового розслідування 2 серпня 2021 року.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК.
30 січня 2021 було виконано вимоги ст.290 КПК, а тому у розпорядженні сторони обвинувачення для складання та направлення обвинувального акта до суду залишався один календарний день, не пізніше 31 січня 2021 року.

Тобто прокурор склав та направив обвинувальний акт до суду поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК, оскільки строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні закінчився ще 31 січня 2021 року.
За наведених обставин, установивши, що з моменту оголошення про підозру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до направлення обвинувального акта до суду минуло більше трьох місяців, суд першої інстанції правомірно закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства та матеріалах кримінального провадження.
Апеляційний суд, переглянувши ухвалу суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора, належно перевірив усі наведені в ній доводи, які за суттю

і змістом аналогічні викладеним у касаційній скарзі, й обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог сторони обвинувачення, навівши в ухвалі мотиви та правові підстави, з яких виходив, постановляючи рішення.
Доводи, наведені у касаційній скарзі, про те, що строки досудового розслідування, в цьому провадженні не були порушені і матеріали направлено до суду в межах строку проведення досудового розслідування, оскільки 30 січня 2021 року під час ознайомлення з матеріалами провадження захисник у протоколі зазначив, що не ознайомився з усіма речовими доказами (оскільки частина речових доказів перебувала на відповідальному зберіганні потерпілих), а в подальшому повторно не з`явився для ознайомлення з рештою речових доказів і відповідно ознайомлення не було завершено, то це зволікання сторони захисту стало причиною направлення обвинувального акта до суду лише 30 липня 2021 року, є безпідставними.
Як установив суд апеляційної інстанції, жодних повідомлень від сторони обвинувачення про необхідність подальшого ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до сторони захисту не надходило. Протягом 6 місяців з часу складання обвинувального акту з 30 січня 2021 року до часу направлення його до суду 30 липня 2021 року сторона обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами у порядку, передбаченому ч. 10 ст. 290 КПК не зверталася.
Також цей суд зазначив, що у своїх запереченнях та в судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_6 підтвердив, що речові докази у даному кримінальному провадженні були надані стороні захисту для ознайомлення того ж дня, що також відображено у протоколі ознайомлення.
Крім того, колегія суддів в ухвалі зауважила, що під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, прокурор зазначала про інші підстави направлення обвинувального акта поза межами строку, визначеного чинним кримінальним процесуальним законом, а саме те, що слідчий зволікав з передачею їй матеріалів та невчасно направив їй матеріали кримінального провадження.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Що стосується доводів, наведених у скарзі прокурора про те, що судом першої інстанції не враховано факт зупинення досудового розслідування в період

з 4 листопада до 3 грудня 2020 року у зв`язку з розшуком підозрюваних то Суд зазначає, що прокурор у касаційній скарзі не показав, яким чином незазначення цього факту в ухвалі позначилося чи могло позначитися на обґрунтованості висновків суду першої інстанції про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі п. 10 ч. 1

ст. 284 КПК у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК. Крім того, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що постановою слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області від 4 листопада 2020 року за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури було оголошено розшук підозрюваних та зупинено досудове розслідування, а 3 грудня 2020 року постановою слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні відновлено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачено ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне

й обґрунтоване судове рішення, суд касаційної інстанції не встановив.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 жовтня 2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3