Справа № 559/2002/22
Провадження № 1-кп/559/218/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2022 року м. Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дубно Рівненської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дубно, зареєстрований та фактично проживаючий по АДРЕСА_1 , громадянин України, із вищою освітою, тимчасово непрацюючий, не одружений, раніше не судимий,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , діючи всупереч ст.ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року, таблиці І списку №3 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009 року, на території присадибної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у період з квітня по липень 2022 року, доглядаючи за самонасіяними рослинами роду коноплі, з метою доведення до стадії достигання, незаконно виростив 102 (сто дві) рослини роду коноплі (Cannabis), для власних потреб без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, а саме у незаконному вирощуванні рослин роду коноплі в кількості від п`ятдесяти і більше рослин.

Крім того, в період з березня по липень 2022 року ОСОБА_4 , достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60-95-ВР (в редакції Закону № 530-V від 22.12.2006), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, незаконно, безкоштовно, неодноразово, з метою створення сприятливих умов для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів, надавав ОСОБА_6 приміщення літньої кухні, та для інших невстановлених слідством осіб, можливості для спільного вживання наркотичних засобів.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, а саме у наданні приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав, у вчиненому розкаявся, просив затвердити угоду про визнання ним винуватості, завіряючи про можливість виконання узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_5 просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що 12.09.2022 в м. Дубно Рівненської області між прокурором Дубенської окружної прокуратури Рівненської області та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_7 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень; сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці; за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Також сторони погоджуються на звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк ОСОБА_4 в порядку ст. 75 та ст. 76 КК України.

Враховуючи ту обставину, що між обвинуваченим та прокурором за участю захисника була укладена угода про визнання винуватості, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ст.ст. 473 ч. 2, ст. 474 ч.ч. 3, 4 КПК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Під час судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_4 , що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винуватим; вид та міру покарання, яке буде призначене йому в разі затвердження угоди судом, і на яке він погодився.

Суд переконався в судовому засіданні, що укладення сторонами цієї угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, що пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення; обвинувачений у судовому засіданні підтвердив можливість виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Витрати на проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналоги та прекурсорів, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки його винуватість знайшла підтвердження в судовому засіданні. Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 вересня 2022 року між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310 та ч.1 ст.317 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці;

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 310 та ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді 3 (три) років 2 (два) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в розмірі 3020 (три тисячі двадцять) гривень 48 копійок на користь держави.

Речові доказ:

- 82 рослини, зовні схожі на рослини коноплі, 20 рослин роду коноплі, суха речовина рослинного походження в чотирьох пакетах - канабіс масою 4,469 г (в перерахунку на висушену речовину), 7 поліетиленових стіків, 3 згортки з фольги, 2 паперові згортки, 1 упаковка, в яких знаходяться зерна коноплі, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1