Номер провадження: 11-кп/813/1705/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 03.06.2022 якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.09.2022 з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з визначенням розміру застави,

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 25.07.2022 під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України задоволене клопотання прокурора та продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.09.2022 з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з визначенням розміру застави в сумі 22 700 грн.
Мотивуючи своє рішення, в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд 1-ої інстанції послався на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме обвинувачений може вдатись до спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, та вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити злочину діяльність.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній решт в нічний час, зазначає при цьому, що його підзахисний притягується до кримінальної відповідальності за нетяжкі злочини, тривалий час знаходиться під вартою, не має наміру переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків та знищувати докази.
Апеляційним судом, з метою дотримання прав обвинуваченого вживалися заходи для проведення судового засідання в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Одеський слідчий ізолятор», однак вийти на зв`язок не надалося можливим, в зв`язку з відсутністю технічної можливості, у зв`язку з чим, враховуючи позицію захисника, який не заперечував проти продовження апеляційного розгляду, та запровадження на території України воєнного стану, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника за відсутності обвинуваченого.
Також в судове засідання апеляційного суду представник прокуратури не з`явився, про час та місце його проведення прокуратура була повідомлена належним чином.
Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись вимогами ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Малиновському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду судом ставиться на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, у зв`язку із спливом строків тримання під вартою.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Так, із аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що під час продовження строку застосування запобіжного заходу під час судового розгляду не вимагається обов`язкової наявності клопотання прокурора, суд 1-ої інстанції зобов`язаний в будь-якому випадку повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання особи під вартою.
З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 25.07.2022 прокурором ОСОБА_8 було заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , яке того ж дня було розглянуте.
Колегія суддів приймає до уваги доводи захисника щодо того, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності за нетяжкі злочини, тривалий час знаходиться під вартою, не має наміру переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, та зазначає, що судом 1-ої інстанції прийнято до уваги особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки.
Так, апеляційний суд погоджується із висновками суду та наголошує на тому, що в зазначеному кримінальному провадженні не зменшились ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, так як останній раніше неодноразово судимий, не має постійного місця роботи.
Апеляційний суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, що у Малиновському райсуді м. Одеси розглядається інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені іншого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
Твердження захисника про те, що обвинувачений не буде переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, знищувати докази апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ризики: обвинувачення у вчиненні корисливих злочинів, переховування обвинуваченої від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, судом 1-ої інстанції в повній мірі проаналізовано та дано оцінку, з чим колегія суддів погоджується.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором була доведена неможливість застосування на даному етапі судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та скасування законної та обґрунтованої ухвали суду.
Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та приписи ст.ст. 28 та 318 КПК України.
Частина 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне рекомендувати суду першої інстанції звернути увагу на необхідність дотримання принципу розумних строків у даному кримінальному провадженні, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 28 КПК України, якою регламентовано, що кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
Аналіз наданих апеляційному суду, матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а також пояснень сторони захисту свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду 1-ої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений утримуються під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершений та остаточне рішення не прийнято.
Апеляційний суд приймає до уваги введення воєнного стану на території України, однак вважає таку тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність вжиття заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 25.07.2022, якою ОСОБА_7 обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.09.2022з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з визначенням розміру застави в сумі 22 700 грн. залишити без змін.
Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4