Справа № 442/6108/22
Провадження № 1-кс/442/1510/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі у кримінальному проваджені № 0000775 від 12.10.2021 клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутат, не адвокат, не військовозобов`язаний, раніше неодноразово судимого, востаннє 10.03.2022 Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.2 ст.15-ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 4 місяці позбавлення волі, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України,.

в с т а н о в и в:
У провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000775 від 12.10.2021, щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України.
28.09.2022 старшим слідчим СВ Дрогобицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_7 складено та вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , про те, він підозрюється у незаконному збуті наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінальноого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України та у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307КК України
Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є докази, зібрані у ході досудового розслідування.
При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що:
- наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;
- у разі визнання його винуватим, ОСОБА_5 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна та під страхом покарання може переховуватися від органів досудового розслідування,
- вік і стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі.
- у підозрюваного ОСОБА_5 наявний ризик продовження та повторення протиправної поведінки, оскільки останній під час відбування покарання вчинив злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Враховуючи зазначене, а також те, що останній ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, та за вчинення інкримінованих йому злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, під страхом покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та вчиняти інші правопорушення пов`язіні з незаконним збутом наркотичнх засобів тобто наявні ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Прокурор Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав дане клопотання, просить його задовольнити. Додатково суду пояснив, не обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі може призвести до того, що останній вчинятиме нові злочини.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просить таке задоволити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, оскільки причетність до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується ОСОБА_5 повністю заперечує. А доказів причетності останнього до вказаного кримінального правопорушення до матеріалів клопотання не долучено.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000775 від 12.10.2021, щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України.
28.09.2022 старшим слідчим СВ Дрогобицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_7 складено та вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , про те, він підозрюється у незаконному збуті наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінальноого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України та у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307КК України
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.
Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Вважаю, що слідчим у клопотанні, доданих документах та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України.
Однак відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У п. 21 рішення Європейського суду з прав людини „Подвезько проти України від 12.02.2015 зазначено, що суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи „за і „проти звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 04.10.2005 у справі „Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldоva), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.
Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Так, згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Загальне правило в практиці ЄСПЛ особа, обвинувачена в правопорушенні, завжди має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе „відповідних і достатніх підстав для тримання цієї особи під вартою. Тобто саме держава в особі слідчого чи прокурора, які звертаються з клопотанням до суду, має довести необхідність тримання під вартою конкретної особи. Натомість суд вирішує питання про те, чи є достатні підстави тримати особу під вартою на основі принципу змагальності, та повинен обов`язково виходити з презумпції на користь свободи.
Будь-яке позбавлення волі має узгоджуватися з метою захисту особи від свавілля (рішення в справі „Вітольд Литва проти Польщі). У практиці ЄСПЛ поняття „свавілля для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції має більш широке значення, ніж просто недотримання національного законодавства. ЄСПЛ зауважує, що позбавлення волі може бути законним з точки зору внутрішнього права, проте свавільним у розумінні Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення в справах „Креанге проти Румунії, „А. та інші проти Сполученого Королівства).
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч.1 ст.181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч.5 ст.194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.
Враховуючи особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки,те, що він має постійне місце проживання, а також те, що стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному випадку до підозрюваного ОСОБА_5 з урахуванням вимог ст.181 КПК України, можливо застосувати менш суворий запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, для запобігання ризиків, зазначених у ч.1 ст.177 КПК України, наведеному в клопотанні та з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків. Вважаю, що саме такий запобіжний захід у повній мірі буде відповідати обставинам та обґрунтуванням поданого клопотання та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді ділодобового домашнього арешту.
Строк домашнього арешту рахувати з 29.09.2022 року.
Строк дії ухвали до 27.11.2022 року.
Домашній арешт підозрюваному ОСОБА_5 , здійснювати за адресою: АДРЕСА_1 ,
Покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
3) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,без дозволу слідчого, прокурора або суду.
4) утриматись від спілкування зі свідками та експертами в даному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.
Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
У решті вимог клопотання відмовити.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали доручити Головному управлінню НП у Львівській області.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1