Справа № 761/350/22
Провадження № 1-кп/761/2147/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, згідно п. 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, у режимі відеоконференції клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 14.05.2020, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ати Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бешкек Республіки Киргизстан, громадянина Республіки Киргизстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Алма-Ати Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Грозний Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України

Ухвалою суду від 13 січня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 березня 2022 року включно.

Ухвалою суду від 25 січня 2022 року відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 березня 2022 року включно.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, надалі Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, а Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України строк дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці, про що ДУ «Київський слідчий ізолятор» було повідомлено відповідним листом Шевченківського районного суду м. Києва.

Прокурором заявлено клопотання про продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 під вартою.

Разом з тим, суддя ОСОБА_12 , що здійснює судовий розгляд даного кримінального провадження в складі колегії суддів перебуває у відпустці, що унеможливлює розгляд зазначених клопотань до спливу дії застосованого запобіжного заходу визначеним складом суду.

Абзацом 1 пункту 20-5 Розділу ХІ Перехідних Положень КПК України визначено, що тимчасово, встановлені особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Відповідно до абз. 5 п. 20-5 Розділу ХІ Перехідних Положень цього Кодексу, у разі неможливості у визначений строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

За таких обставин розгляд клопотань прокурора продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 під вартою слід здійснювати головуючим суддею.

Крім того, від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 надійшло клопотання командира добровольчого формування №14 територіальної громади міста Києва «Архангели Михайла» ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на особисту поруку.

Прокурор в судовому засіданні оголосив письмові клопотання та просив продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , кожного, під вартою, обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинувачених та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, експертів та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше, або продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується. Окремо зауважив, що заперечує проти визначення розміру застави обвинуваченим а також проти задоволення клопотання про взяття обвинуваченого ОСОБА_5 на поруки.

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_3 . Вказував, що строк дії запобіжного заходу щодо обвинувачених вже сплив. Крім того, наголошував на тому, що обвинувачені хочуть допомагати ЗСУ у захисті України від збройної агресії Російської Федерації.

Захисник ОСОБА_14 в судому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, вказувала, що обвинувачений ОСОБА_7 має місце проживання та можливість працевлаштування у разі зміни запобіжного заходу. Просила визначити обвинуваченому розмір застави, яку, за словами захисника, буде спрямовано на потреби ЗСУ. Стверджувала, що в умовах воєнного стану не можливо забезпечити безпеку життя і здоров`я осіб які утримуються в ДУ «Київський слідчий ізолятор» разом з тим, ув`язнених не евакуйовують з СІЗО.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового засідання свою думку не висловив.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника та заперечував щодо продовження строку дії запобіжного заходу. Заявив, що готовий захищати Україну.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора з мотивів того, що прокурором не доведено наявність ризиків зазначених у клопотанні. Вказував, що з іншими обвинуваченими познайомився вже перебуваючи в СІЗО. Пояснив що готовий воювати в складі ЗСУ. Просив змінити запобіжний захід на інший.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст. 183, 331 КПК України, приходить до наступного висновку.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які утворюють сукупність тяжких та особливо тяжких злочинів, покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років із конфіскацією майна, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, та усвідомлення ними цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому вони обвинувачуються.

При цьому судом у контексті вирішення питання, щодо наявності ризику вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються, враховується, що в рамках інших кримінальних проваджень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кожен окремо, підозрюються у вчиненні умисних кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, зокрема таких, які пов`язані із застосуванням насильства.

При цьому суд нагадує про те, що свідки та потерпілі у кримінальному провадженні не були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання такого ризику.

Отже, з`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кожного окремо, на які послався прокурор у своєму виступі, обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та чи переважають характеризуючі дані щодо осіб обвинувачених ці ризики, суд враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Враховуючи наявні ризики, суд доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинувачених на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Висунення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кожному окремо обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких їм інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує кожному з них у разі визнання винуватими у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у разі застосування до кожного більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, надаючи оцінку клопотанню командира добровольчого формування № НОМЕР_1 територіальної громади міста Києва «Архангели Михайла» ОСОБА_13 про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки слідчий суддя виходить з наступних підстав.

Так, ст. 180 КПК України передбачено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість суду в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку обвинуваченого та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги обвинуваченого до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Тягар доказування обставин, що свідчать про те, що особи, які виявили бажання стати поручителями заслуговують на довіру або особливу довіру, а також обставин, що свідчать про фінансову спроможність вказаних осіб сплатити грошове стягнення у разі невиконання ними взятих на себе зобов`язань, покладається на сторону кримінального провадження, що заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у виді поруки.

При цьому, на думку суду, застосування особистої поруки є ефективним, коли для обвинуваченого розрив соціальних зв`язків з поручителем або підрив його авторитету є гіршим, ніж застосування більш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання можливим, передбаченим законом ризикам.

Разом з тим, ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, в своєму клопотанні не навів достатніх доводів на обґрунтування тверджень, що він зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також зможе доставити ОСОБА_5 до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_13 не надав будь-яких доказів аналізуючи які, суд міг би зробити висновок, що вказана особа зможе ефективно виконати свої зобов`язання як поручителя. Зокрема його характеристики, інформацію про те, чи притягувався він до адміністративної чи кримінальної відповідальності, чи був він поручителем в інших кримінальних провадженнях, і якщо так, то чи не порушувались ним його зобов`язання.

Більш того, вирішуючи питання щодо можливості покладення на ОСОБА_13 обов`язків пов`язаних із застосуванням щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання суд має пересвідчитись, що поручитель в повній мірі усвідомлює суть та обсяг таких обов`язків, а також наслідки їх порушення. Водночас неявка особи, яка виявила бажання стати поручителем в судове засідання, унеможливлює здійснення такої перевірки.

Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні у судовому засіданні клопотання, суд приходить до висновку, що наведені доводи не гарантують реальний вплив на поведінку обвинуваченого, а застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки значно ускладнить контроль за повним та своєчасним виконанням обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків і не виключає наявних ризиків.

Більше того, зважаючи на тяжкість злочину та його суспільну небезпеку, суд вважає, що на даний час запобіжний захід у виді особистої поруки стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 є неспівмірним з ризиками, передбаченими ст.177 КПК України.

Отже, суд, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо кожного з обвинувачених та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених вище доводів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до кожного обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти вказаним ризикам.

Висунення ОСОБА_3 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, відсутність у суду даних про сталі соціальні зв`язки останнього, свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_3 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_3 , не спростовують можливих ризиків неправомірної його поведінки.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_3 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_3 для запобігання ризикам, наведеним вище.

Висунення ОСОБА_5 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, відсутність у суду даних про сталі соціальні зв`язки останнього, свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_5 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_5 , не спростовують можливих ризиків неправомірної його поведінки.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_5 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_5 для запобігання ризикам, наведеним вище.

Висунення ОСОБА_7 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_7 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 , перебування його у шлюбі, наявність на утриманні малолітньої дитини, постійного місця проживання, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_7 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_7 для запобігання ризикам, наведеним вище

Відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд при вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, враховує фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих кожному з обвинувачених, поєднаних із насильством та погрозою застосування насильства, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , кожного, від суду з урахуванням в тому числі даних про особу кожного обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні для обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , кожного.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховуються вік та стан здоров`я кожного з обвинувачених, відомості щодо соціальних та сімейних зв`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в умовах тримання під вартою відсутні.

Також суд вважає необхідним проаналізувати твердження сторони захисту про те, що перебування обвинувачених у приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор» неможливе у зв`язку з існуванням реальної загрози їх життю та здоров`ю з огляду на бойові дії та ракетні обстріли міста Києва.

Так, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що по території міста Києва здійснюються ракетні обстріли, що створює небезпеку для мешканців міста.

Разом з тим, слід зауважити, що ДУ «Київський слідчий ізолятор», де утримуються під вартою обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є режимним об`єктом, де здійснюються посилені заходи безпеки до осіб, які тримаються під вартою. Крім того, розглядаючи вказане питання необхідно врахувати конкретні обставини у даний період часу та особливі правові механізми щодо забезпечення евакуації осіб, які утримуються в установах попереднього ув`язнення.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, надалі Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, а Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як: здійснювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, обов`язкову евакуацію затриманих осіб, що перебувають в ізоляторах тимчасового тримання; підозрюваних, обвинувачених осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, що перебувають в слідчих ізоляторах; етапування засуджених осіб, які відбувають такі покарання, як арешт, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічне ув`язнення, з установ виконання покарань, розташованих у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ, які розташовані в безпечній місцевості.

Відповідно до порядку проведення обов`язкової евакуації окремих категорій населення у разі введення правового режиму воєнного стану затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2018 р. № 934 рішення про проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, з місцевостей, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ для попереднього ув`язнення та виконання покарань, які розташовані в безпечній місцевості, приймається відповідним військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення).

Організація проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, покладається на Мін`юст - стосовно підозрюваних, обвинувачених осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, що перебувають у слідчих ізоляторах, засуджених осіб, які відбувають такі покарання, як арешт, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

У разі введення правового режиму воєнного стану у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, проводиться обов`язкова евакуація засуджених та осіб, взятих під варту.

Таким чином, аналізуючи чинне законодавство можна дійти до висновку, що у разі перебування осіб, які утримуються в слідчих ізоляторах в районах де відбуваються активні бойові дії тобто в районах, де існує безпосередня небезпека життю та здоров`ю таких осіб такі особи підлягають евакуації в обов`язковому порядку. Разом з тим перелік таких районів визначається Міністерством оборони України, після чого Міністерство юстиції України, Національна поліція, СБУ, Служба правопорядку через їх територіальні (міжрегіональні, регіональні) органи здійснюють оповіщення про початок евакуації засуджених та осіб, взятих під варту.

Разом з тим, ДУ «Київський слідчий ізолятор» або інші органи не повідомляли суд про початок евакуації осіб, взятих під варту з приміщення слідчого ізолятора. Більш того, захисник ОСОБА_10 в судому засіданні стверджувала, що така евакуація не проводиться.

Відповідно до ст. 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Наразі Збройні Сили України гідно захищають територію України, зокрема і її столицю місто Київ. При цьому від офіційних представників Збройних Сил України заяв про існування реальних ризиків проведення найближчим часом повномасштабних бойових дій у середмісті Києва, де розташований Київській СІЗО, що створює безпосередню небезпеку життю та здоров`ю ув`язнених осіб, не було. При цьому суд безумовно наголошує, що об`єктивних підстав критично сприймати позицію військово-політичного керівництва України щодо оперативної ситуації в місті Києві чи підстав піддавати сумнівам компетентність та реальну спроможність Збройних Сил України щодо захисту території України, зокрема і її столиці міста Києва не існує, суд повністю довіряє Збройним Силам України та закликає до такої ж довіри і інших учасників провадження.

Враховуючи ці обставини суд приходить до висновку, що стороною захисту не наведено доказів, що перебування обвинувачених у приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор» неможливе у зв`язку з існуванням реальної загрози їх життю та здоров`ю.

Щодо клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим для проходження обвинуваченими військової служби за призовом під час мобілізації суд зазначає наступне.

На день розгляду даного клопотання законодавцем враховано потенційну користь, яку можуть принести особи, які утримуються під вартою, Україні у наданні відсічі збройній агресії проти нашої держави, яку розв`язала Російська Федерація, та надано відповідну оцінку, яка виразилась у прийнятті Закону України №2125-ІХ «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав» від 15 березня 2022 року, яким КПК України доповнено статтею 616.

Відповідно до ч.1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Тобто, скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може відбутись за наслідками розгляду судом відповідного клопотання прокурора, а не сторони захисту. В той же час сторона захисту має право звернутись до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Разом з цим, аналізуючи ст. 616 КПК можна дійти до висновку, що таке скасування можливе у разі, якщо прокурор дійде висновку про наявність обставин, які вказують на те, що відсутні ризики, передбачені частиною першою статті 177 цього Кодексу, а також ризик ухилення особи, стосовно якої пропонується скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, від проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

При цьому, прокурором у кримінальному провадженні клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 чи ОСОБА_7 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період подано не було, натомість в судовому засіданні прокурор пояснив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , кожного, продовжують існувати, на підставі чого просив продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених та вважав про відсутність підстав для застосування до останніх положень ст. 616 КПК України.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , кожен, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених зокрема і ст.ст. 146, 189, 255 КК України, а отже положення ст. 616 КПК України, якою передбачено можливість скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, не розповсюджуються на обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у відповідності до положень ч.1 ст. 616 КПК України

Таким чином суд приходить до висновку, що ст. 616 КПК України наразі не може бути застосована до обвинувачених як з формальної причини (не дотримано порядок подачі такого клопотання до суду прокурором, а також обмеження щодо застосування такої процедури передбачені ч.1 ст. 616 КПК України), так і з причин наявності щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , кожного окремо, ризиків передбачених ст. 177 КПК України, що відповідно до положень ст. 616 КПК України є імперативною умовою, яка в даному випадку унеможливлює скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Крім того, надаючи оцінку заявам захисника ОСОБА_10 про готовність звернути заставу, внесену за ОСОБА_7 , на користь Збройних Сил України суд роз`яснює наступне.

Так, відповідно до ч.5 ст. 616 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого слідчий суддя, суд має право ухвалити рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу (в повному обсязі або частково), для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Разом з тим, правова конструкція зазначеної норми передбачає необхідність для розгляду питання про можливість її застосування наявність такої умови як вже застосований до підозрюваного, обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави. Водночас в даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави не обирався. Більш того, з урахуванням наявності доведених прокурором ризиків у сукупності з положеннями ч. 4 ст.183 КПК України, судом було прийнято рішення про неможливість визначити обвинуваченому ОСОБА_7 розміру застави. За таких умов питання щодо звернення застави за обвинуваченого ОСОБА_7 на користь Збройних Сил України не підлягає розгляду з формальних підстав.

Також суд вважає недоречними на даній стадії доводи сторони захисту про відсутність доказів причетності обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих їм злочинів.

Так, у контексті порушеного питання слід зазначити, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , кожного, та продовженні строку дії цього запобіжного заходу, судом враховувалось, що перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, свідчить про їх вагомість, більш детальну оцінку цим доказам суд зможе надати на відповідній стадії судового розгляду, під час вивчення їх змісту та подальшого аналізу.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кожному.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо кожного обвинуваченого слід встановити до 19 червня 2022 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 19 червня 2022 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 19 червня 2022 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до 19 червня 2022 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченими, їх захисниками.

Повний текст ухвали оголосити 25 квітня 2022 року о 10 год. 20 хв.

Суддя ОСОБА_1