Провадження № 1-кп/761/1921/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006791 від 09.10.2020, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харцизьк Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, тимчасово проживаючого в підвальному приміщенні, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.186 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.186 КК України.

Ухвалою від 14 січня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_2 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2022 року включно.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, надалі Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, а Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці, про що ДУ «Київський слідчий ізолятор» було повідомлено відповідним листом заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Києва

ОСОБА_6 судовому засіданні судом з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого, у зв`язку із неможливістю закінчити розгляд кримінального провадження до спливу вказаного строку, поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою відповідно до ст.331, 615 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні оголосив клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою, оскільки вважав, що продовжують існувати ризики, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На уточнююче запитання відповів, що сторона захисту до нього не зверталась з клопотанням в порядку ст. 616 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ризики зменшились в умовах війни. Пояснив, що він із обвинуваченим звертались в березні до прокурора з клопотанням про зміну запобіжного заходу, однак відповідь не отримали. Просив змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав позицію захисника. Додав, що в ДУ «Слідчий ізолятор» його питали - чи бажає він захищати країну, і після його згоди внесли списку бажаючих.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики ЄСПЛ доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, як підстава для втручання у право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Разом з тим, згідно з практикою ЄСПЛ суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а у рішенні по справі «W проти Швейцарії» зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

При вирішенні питання про доцільність подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується, зокрема, у вчиненні умисного тяжкого злочину, який спричинив загибель людини та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, і такі обставини судом оцінюються в контексті наявності ризику щодо повторного вчинення ним протиправних дій за умови перебування в межах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 офіційно не працює, а й отже не володіє стабільним джерелом прибутку, немає визначеного місця проживання на території міста Києва та Київської області, веде бродячий спосіб життя, що у своїй сукупності вказує на існування реального ризику щодо можливості останнього, перебуваючи на волі, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і згадані обставини свідчать про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_2 .

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить попередження зазначених прокурором ризиків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_2 в умовах тримання під вартою відсутні.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку про те, що запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою необхідно вважати продовженим до 13 березня 2022 року включно.

Крім того, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , який спричинив смерть потерпілого, а також з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого від суду з урахуванням в тому числі даних про особу обвинуваченого.

Водночас, судом внаслідок ретельної перевірки доводів як сторони обвинувачення, так і сторони захисту прийнято рішення більш детально зупинитись на заявах обвинуваченого та його адвоката про зміну запобіжного заходу, зокрема і з мотивів надання ОСОБА_2 можливості захищати Україну від збройної агресії Російської Федерації.

Суд роз`яснює учасникам провадження, що на день розгляду даного клопотання законодавцем враховано потенційну користь, яку можуть принести особи, які утримуються під вартою, Україні у наданні відсічі збройній агресії проти нашої держави, яку розв`язала Російська Федерація, та надано відповідну оцінку, яка виразилась у прийнятті Закону України №2125-ІХ «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав» від 15 березня 2022 року, яким КПК України доповнено статтею 616.

Відповідно до ч.1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Тобто, скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може відбутись за наслідками розгляду судом відповідного клопотання прокурора, а не сторони захисту. В той же час сторона захисту має право звернутись до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Разом з цим, аналізуючи ст. 616 КПК можна дійти до висновку, що таке скасування можливе у разі, якщо прокурор дійде висновку про наявність обставин, які вказують на те, що відсутні ризики, передбачені частиною першою статті 177 цього Кодексу, а також ризик ухилення особи, стосовно якої пропонується скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, від проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

При цьому, прокурором до початку судового засідання та під час його проведення, відповідного клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_2 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період подано не було, натомість в судовому засіданні прокурор пояснив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_2 продовжують існувати, на підставі чого просив продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, а отже положення ст. 616 КПК України, якою передбачено можливість скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, не розповсюджуються на обвинуваченого ОСОБА_2 у відповідності до положень ч.1 ст. 616 КПК України

Таким чином суд приходить до висновку, що ст. 616 КПК України наразі не може бути застосована до обвинуваченого як з формальних причин, так і з причин наявності щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , ризиків передбачених ст. 177 КПК України, що відповідно до положень ст. 616 КПК України є імперативною умовою, яка в даному випадку унеможливлює скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 291, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 08 липня 2022 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити 12 травня 2022 року о 15 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1