ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/363/22 Справа № 190/1464/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року було відмовлено у задоволенні подання ДУ П`ятихатська ВК №122 та спостережної комісії щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Як встановлено судом, вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року вищевказаний вирок скасовано в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України 3 роки позбавлення волі. Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2018 року зазначено виконувати самостійно.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Працевлаштований до комплексної бригади майстерень по переробці вторинної сировини, до роботи ставиться добре, не потребує контролю за виконанням поставлених завдань.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 02.09.2021 року засуджений ОСОБА_7 має одне заохочення, стягнень не має.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд входив із того, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки за весь період відбування покарання ОСОБА_7 має одне заохочення, яке оголошене перед набуттям засудженим права на умовно-дострокове звільнення, що свідчить про його пристосовницький характер, а відсутність у засудженого стягнень та працевлаштованість до комплексної бригади майстерень по переробці вторинної сировини, на думку суду першої інстанції, не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки ще не доводить досягнення засудженим мети покарання та виправлення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року, якою було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання та застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що відбув 2 роки та 3 місяці призначеного покарання, зарекомендував себе позитивно, що підтверджується висновками адміністрації виправної установи, а тому вважає, що має право на умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів справи, вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року вищевказаний вирок скасовано в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України 3 роки позбавлення волі. Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2018 року зазначено виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання: 20 серпня 2019 року. Кінець строку: 20 серпня 2022 року. Станом на момент звернення із поданням не відбута частина строку складає 10 місяців 20 днів.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Працевлаштований до комплексної бригади майстерень по переробці вторинної сировини, до роботи ставиться добре, не потребує контролю за виконанням поставлених завдань.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 02 вересня 2021 року засуджений ОСОБА_7 має одне заохочення, стягнень не має.
13 вересня 2021 року адміністрація установи звернулась до суду першої інстанції із поданням щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстаації про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від призначеного покарання, оскільки дійсно відповідно до характеристики засудженого та його особової справи, за весь час відбування покарання останній отримав лише одне заохочення 02 вересня 2021 року, тобто, за 11 днів до звернення адміністрації виправної установи до суду першої інстанції із даним поданням, що свідчить про формальність оголошеного ОСОБА_7 заохочення. За весь час відбуття покарання засуджений активної участі у житті та розвитку колонії не приймав, що свідчить про пасивність останнього при відбуванні покарання. Відсутність в ОСОБА_7 стягнень та його працевлаштованість на підприємстві установи не можуть бути беззаперечними підставами для застосування положень ст. 81 КК України, оскільки ще не доводить досягнення засудженим мети покарання та виправлення.
Тож, враховуючи викладене та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4