Справа № 709/121/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0001247, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області з Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001247, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2021 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 лютого 2022 року включно. Прокурор у своєму клопотанні вказує на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. Беручи до уваги те, що обвинувачений підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, даній особі загрожує реальна міра покарання, обвинувачений не визнає своє вини, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, є підстави вважати, що останній може переховуватися від суду, а також, перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, наявні обставини в сукупності свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. На підставі вищевикладеного просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні підтримали думку прокурора.

Потерпілий ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явився, повідомив суд про неможливість прибуття у підготовче судове засідання у зв`язку із віддаленістю місця роботи.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає його батько, який є пенсіонером. Вказав, що ризики, зазначені прокурором не достатні для продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та в повній мірі не доведені прокурором. Твердження прокурора про можливість переховування обвинуваченого від суду, органів досудового розслідування не підтверджено жодними доказами, обвинувачений має соціальні зв`язки свого батька, якому на праві власності належить будинок в с. Скородистик. Свідки захищені Законом, а тому обвинувачений не може безперешкодно на них впливати. Крім того, обвинувачений лише не погоджується із кваліфікацією інкримінуємого йому органом досудового розслідування діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника. Крім цього, заявив клопотання про надання дозволу під час судових засідань при розгляді кримінального провадження за його обвинуваченням перебувати в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області поза межами загородження, поруч зі своїм захисником. Відповідно до вказаного клопотання, ОСОБА_4 вважає, що його перебування у склянній кабіні для обвинувачених, під час розгляду даного кримінального провадження, принижує його честь та гідність, перешкоджає йому вільно спілкуватися із захисником, а також порушує норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня

2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 17 лютого 2022 року включно.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбачено ч. 4 ст. 296 КК України. Крім цього, було встановлено про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 5, ч. 1 ст. 177 КПК України: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, останній може вчиняти тиск на свідків та потерпілих, обвинувачений був неодноразово судимий, в даний час офіційно не працевлаштований.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою суд виходить з того, що дії обвинуваченого досудовим слідством кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, тобто ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Обвинувачений офіційно не працює, постійного доходу не має, відсутні сталі соціальні зв`язки в місці його проживання, а тому може переховуватися від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 станом на час скоєння інкримінованого йому злочину вже притягувався до кримінальної відповідальності, мав не зняту та не погашену в законному порядку судимість, а тому відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сельчук проти Туреччини (Selcuk vs. Turkey, &34), Мацнетеер проти Австрії (Matznetter v. Austria, &9), суд встановлює, що наявність судимостей може вказувати на існування ризику спроби вчиняти інші подібні правопорушення.

Суд також зауважує, що відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 надасть можливість останньому це використати як реальну можливість змінити своє місце перебування, що, у свою чергу, перешкодить здійсненню дієвого контролю за його поведінкою у разі відмови у продовженні запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, стороною захисту належним чином не підтверджена згода власника будинковолодіння (батька обвинуваченого) на перебування обвинуваченого на домашньому арешті за місцем його проживання.

Отже, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні на цей час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, відповідні ризики продовжують існувати та не зменшилися, є достатніми та виправдовують тримання особи під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи, що по даному кримінальному провадженню строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 17 лютого 2022 року, а тому суд погоджується з доводами прокурора про наявність підстав для задоволення клопотання та продовження тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.

При цьому, беручи до уваги вимоги п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства проти декількох осіб, враховуючи особу підозрюваного, тому суд одночасно із застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає запобіжний захід у вигляді застави та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про надання дозволу під час судових засідань при розгляді кримінального провадження за його обвинуваченням перебувати в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області поза межами загородження, поруч зі своїм захисником, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Згідно з приписами ст. 318 КПК України судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань.

Відповідно до п. 11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 року № 613/785/5/30/29/67/68, у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН. На вікнах залів судових засідань незалежно від поверховості встановлюються ґрати.
В пункті 27 вказаної Інструкції зазначено, що за розпорядженням головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) начальник варти дозволяє спілкування обвинуваченому (підсудному), засудженому із захисником, прокурором та при цьому обвинувачений (підсудний), засуджений з-під охорони не звільняється. Такі переговори проводяться в залі судових засідань під час перерви і можуть вестися будь-якою мовою.

Отже, вказана інструкція не містить випадків можливості перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, під час проведення судового засідання не в загородженні.
ЄСПЛ у справі «Ярослав Бєлоусов проти Росії» в рішенні від 04.10.2016 року та у справах «Ходорковський проти Росії», «Свинаренко і Сляднєєв проти Росії» розглянув питання сумісності перебування підсудних у залі засідань в металевій клітці, скляній кабіні з вимогами ст.ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо заборони катування та права на справедливий суд. В зазначених рішеннях ЄСПЛ дійшов до висновку, що перебування підсудних в металевій клітці чи скляній кабіні в залі судових засідань становить порушення ст.ст. 3,6 Конвенції, оскільки обмежує право підсудного на ефективну участь в судовому розгляді і отримання реальної та ефективної правової допомоги, не сумісне з поняттям справедливого судового розгляду з огляду на презумпцію невинуватості, не відповідає нормам цивілізованої поведінки в демократичному суспільстві, є приниженням людської гідності.
Однак, суд вважає, що вказані висновки слід застосовувати з врахуванням обставин справи, оцінюючі в сукупності всі наявні ризики можливої неправомірної поведінки обвинуваченого, зокрема: ймовірного побігу із залу судових засідань, вчинення іншого злочину.
Суд, під час вирішення питання щодо можливості обвинуваченого, який утримується під вартою, перебувати в залі судових засідань поза межами загородження повинен насамперед брати до уваги міркування безпеки, з огляду на те, що безпека в залі є умовою справедливого судового розгляду.
Обмеження, які покладаються на обвинуваченого стосовного перебування останнього не поруч із захисником, а за огородженням, повинні бути застосовані доки це необхідно, і мають бути пропорційні ризикам у кожному конкретному випадку.
Таким чином, судом при вирішенні заявленого клопотання враховано, що судове провадження ще тільки розпочато судом, отже на час розгляду клопотання суд позбавлений можливості надати оцінку поведінці обвинуваченого під час розгляду справи, характер інкримінуємого останньому діяння, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства проти чотирьох осіб, неодноразово судимий за вчинення злочинів, переважна кількість яких також пов`язана із застосуванням насильства відносно інших фізичних осіб.
Також, суд враховує, що загородження, в яких знаходиться обвинувачений, відповідає нормам ДБН та надають можливість обвинуваченому ефективно використовувати свої права, зокрема право на захист, спілкування з захисником та іншими учасниками кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого у наданні дозволу під час судових засідань при розгляді кримінального провадження за його обвинуваченням перебувати в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області поза межами загородження, однак роз`яснює, що відмова у задоволенні даного клопотання не перешкоджає останньому звернутися із вказаним клопотанням до суду повторно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7,11, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 350, 369-372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу - задовольнити, продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Черкаській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 квітня 2022 року включно.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу - до 15 квітня 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на Державну установу «Черкаський слідчий ізолятор».

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 у наданні дозволу під час судових засідань при розгляді кримінального провадження за його обвинуваченням перебувати в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області поза межами загородження - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілим та направити Державній установі «Черкаській слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 18 лютого 2022 року о 10:30 год.

Суддя Чорнобаївського

районного суду Черкаської області ОСОБА_1