ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/1499/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1609/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13 січня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України,

засуджено:

-за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі;

-за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі.

Кримінальне провадженні розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 01 лютого 2019 року близько 09 год. ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні супермаркету «Класс», розташованого за адресою: м.Харків пр-т Гагаріна, 178, побачив як раніше йому незнайома ОСОБА_10 залишила без нагляду дитячу коляску і пройшла до торгового залу, і у нього виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливого мотиву, ОСОБА_8 таємно викрав належну ОСОБА_10 дитячу коляску «ROAN Marita» синього кольору вартістю 720 грн, після чого, звернувши викрадене на свою користь, з ним з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись цим майном на свій розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім того, 11 березня 2020 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_8 , знаходячись на території двору будинку АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, вихопив з правої кишені кофти останнього грошові кошти в сумі 390 грн, після чого, обернувши викрадене на свою користь, зник з ним з місця вчинення злочину та розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, посилається на суворість призначеного йому покарання. Вважає наявними обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин; вчинення злочину з перевищенням меж крайньої необхідності. Відзначив, що має матір похилого віку, яка є інвалідом ІІ групи та нещодавно перенесла інфаркт, у зв`язку із чим потребує його догляду. Просить змінити вирок та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.69, 69-1 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно вимог ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливою частиною КК України.

Як убачається із матеріалів провадження, пом`якшуючою покарання обставиною судом була визнана лише одна щире каяття.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо відшкодування потерпілим матеріальної шкоди.

Крім того, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України було вчинено за обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину відносно особи похилого віку, що унеможливлює призначення покарання за правилами ст.69-1 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про наявність ще й таких пом`якшуючих покарання обставин, як активне сприяння розкриттю злочину; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин; вчинення злочину з перевищенням меж крайньої необхідності, є безпідставними.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі показань потерпілої та інших доказів.

Також матеріали провадження не містять даних про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких обставин та з перевищенням меж крайньої необхідності.

За таких обставин підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України чи ст.69-1 КК України - відсутні.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який не має судимостей в силу ст.89 КК України, офіційно не працевлаштований, але працював без оформлення трудових відносин, на диспансерному обліку в лікарських установах, у тому числі у лікаря-нарколога, не перебуває, має постійне місце проживання, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді і розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Що стосується посилання в скарзі обвинуваченого про наявність у нього хворої матері похилого віку, яка є інвалідом ІІ групи, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення більш м`якого покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене покарання, за своїм видом і розміром, є справедливим і підстав для його пом`якшення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: