ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/3125/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2940/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Повернення обвинувального акту прокурору
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 09 08 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою обвинувальний акт по кримінальному провадженню №000060 від 04 04 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, - повернуто прокурору.

Таке рішення суду обґрунтоване наступним: матеріали, направлені до суду з обвинувальним актом, не містять розписки про отримання обвинувального акту обвинуваченим; сторона обвинувачення не зазначила в обвинувальному акті конкретні обставини, через які обвинувачений не довів свій злочинний умисел на умисне вбивство до кінця; стороною обвинувачення в обвинувальному акті не конкретизовано формулювання фактичних обставин з врахуванням всіх виявлених під час досудового розслідування обставин в повному обсязі з дотриманням вимог КПК України, не детально з`ясована та описана подія кримінального правопорушення, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення та порушує право обвинуваченого на захист; потерпілий не проживає за адресою, вказаною в обвинувальному акті, що унеможливлює його виклик в судові засідання (а.с.49-53).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції в іншому складі.

Такі вимоги обґрунтував тим, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які є конкретними та не є «взаємосуперечливими». Вказав, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, вказав на недоліки, які не відповідають ні чинному законодавству, ні фактичним обставинам справи (а.с.57-64).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений та його захисник вважали рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Потерпілий в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вмотивованою є ухвала суду, в якій наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суд першої інстанції, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, послався на те, що стороною обвинувачення в обвинувальному акті не конкретизовано формулювання фактичних обставин з врахуванням всіх виявлених під час досудового розслідування обставин в повному обсязі з дотриманням вимог КПК України, не детально з`ясована та описана подія кримінального правопорушення, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення та порушує право обвинуваченого на захист.

Проаналізувавши зміст обвинувального акту та мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Згідно з ч.5 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації; формулювання обвинувачення.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам Кодексу.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч.2 ст.291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконав інші вимоги, передбачені законом.

Що стосується висновків суду про некоректність формулювання обвинувачення, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Отже, поняття «обвинувачення» включає в себе такі складові елементи як виклад фактичних обставин кримінального провадження та формулювання обвинувачення.

При цьому, відповідно до постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України по справі № 5-328кс16 від 24 11 2016 року «формулювання обвинувачення» - це короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Отже, фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Посилання суду на те, що сторона обвинувачення не зазначила в обвинувальному акті конкретні обставини, через які обвинувачений не довів свій злочинний умисел на умисне вбивство до кінця не відповідають дійсності, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 вчинив усі дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_9 , які вважав необхідними для доведення даного злочину до кінця, однак смерть останнього не настала в результаті своєчасної його госпіталізації ДО КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова…».

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може. Слід також зазначити, що встановлення відповідності зазначених в обвинувальному акті відомостей фактичним обставинам справи не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст.291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта, є необґрунтованими.

Ще однією підставою для повернення обвинувального акта прокурору суд зазначив відсутність в матеріалах, направлених до суду з обвинувальним актом, розписки про отримання обвинувального акту обвинуваченим.
В апеляційній скарзі прокурор, спростовуючи такі висновки суду першої інстанції вказав на наступне.
В супровідному листі Дергачівської окружної прокуратури від 30 06 2021 року за №57-148-21 до Дергачівського районного суду Харківської області в графі «додаток» зазначено: «обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного, захисника всього на 16 арк.». Так, дослідженням обвинувального акта у кримінальному провадженні встановлено, що він складається з 6 аркушів, другі примірники розписок підозрюваного та захисника про отримання обвинувального акту та реєстрів матеріалів досудового розслідування, які наявні в матеріалах кримінального провадження, складаються з одного аркуша кожна, тобто на двох аркушах. Таким чином, загальна кількість додатків становить 16 аркушів, що відповідає кількості, зазначеній у супровідному листі. Крім того, відповідно до реєстру переданих документів Дергачівської окружної прокуратури від 30 06 2021 року, яким передавався обвинувальний акт до суду, встановлено, що 30 06 2021 року обвинувальний акт отримано судом, про що свідчить підпис особи, яка прийняла документ, та печатка канцелярії суду. Жодних зауважень щодо невідповідності кількості додатків, їх відсутності від працівників канцелярії суду не надходило, актів про невідповідність додатків, їх відсутність не складено, на реєстрі передач позначок не зроблено. Таким чином, прокурор вважає, що твердження суду щодо ненадання до суду розписки про отримання ОСОБА_7 обвинувального акту та реєстру досудового розслідування не відповідають дійсності. Твердження суду про невручення прокурором ОСОБА_7 обвинувального акту також спростовуються наявністю других примірників вказаних розписок, що наявні в матеріалах кримінального провадження.

Проаналізувавши висновки суду, апеляційні доводи прокурора, колегія суддів виходить з наступного.
В матеріалах справи містяться дві розписки захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.16,17).
Розписка обвинуваченого ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування разом з обвинувальним актом до суду надана не була.
Відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 09 08 2021 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05 10 2021 року (а.с.43-44). Згідно журналу судового засідання, обвинувачений був доставлений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до приміщення районного суду для участі в підготовчому судовому засіданні кримінального провадження щодо нього.

Виходячи із завдань підготовчого судового засідання, передбачених ст.ст.314,315 КПК України, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, у разі наявності об`єктивних підстав вважати, що вказані документи не були вручені обвинуваченому, ці документи могли бути вручені обвинуваченому ОСОБА_7 під час проведення підготовчого судового засідання, з відкладенням судового засідання на іншу дату, що жодним чином не обмежило б процесуальні права обвинуваченого.

Апеляційний суд дійшов до переконання, що повертаючи обвинувальний акт з вищезазначених підстав, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, що суперечить засадам кримінального судочинства.
Зважаючи на наведене, жодних процесуальних перешкод, саме з підстав невручення обвинуваченому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, колегією суддів не вбачається.

Посилання суду першої інстанції на те, потерпілий не проживає за адресою, вказаною в обвинувальному акті, що унеможливлює його виклик в судові засідання є передчасним.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що факт непроживання потерпілого за адресою, яка вказана в обвинувальному акті, підтверджується телефонограмою його сестри, яка повідомила, що місцезнаходження ОСОБА_9 їй взагалі не відомо та, що за вказаною адресою він не проживає тривалий час та номер телефону, зазначений в обвинувальному акті, вимкнений (а.с.53).
Відповідно до ст.134 КПК України, суд під час судового провадження має право за власною ініціативою або за клопотанням слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника здійснити судовий виклик певної особи, якщо слідчий суддя чи суд встановить наявність достатніх підстав вважати, що така особа може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.
Суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.
Згідно з положенням ч.ч.1,2 ст.135 КПК України, особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Відповідно до ст.136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, та на що вірно звертає увагу прокурор в своїй апеляційній скарзі, заходи щодо належного повідомлення потерпілого ОСОБА_9 судом не вживалися, повістки про виклик не направлялися, будь-якого належного підтвердження про те, що потерпілий ОСОБА_9 належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчого судового засідання, матеріали справи не мають. Телефонограма від невідомої особи не є підтвердженням належного повідомлення потерпілого про дату проведення судового засідання.
Зважаючи на наведене, висновок суду про неможливість виклику потерпілого в судове засідання є передчасним, а тому не є підставою для повернення прокурору обвинувального акту.

Інші висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст.370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на встановлені в ході апеляційного перегляду обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, ухвалено з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування оскарженого судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314-317 КПК України.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 09 08 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 як обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4