ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/332/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
законного
представника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року,-
ВсТАНОВИла:
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні: клопотання законного представника ОСОБА_10 про зменшення розміру застави, клопотання захисників про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту та задоволено клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 00 год. 00 хв. 20 листопада 2021 року.
Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вказав про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої продовжив строк тримання під вартою.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року в частині продовження строку тримання під вартою та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Вважає, що суд першої інстанції не врахував факт відсутності обґрунтованої підозри, не дав належної оцінки фіктивним ризикам, на які вказує прокурор без їх доведення.
Посилається на те, що суд першої інстанції не встановив в повному обсязі обставин справи, прийшов до невірних висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, тому неправильно застосував норми матеріального права.
Зазначає, що у кримінальному провадженні може бути виконано всі завдання без застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою.
Наголошує на тому, що під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції допустив істотні та суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону за наявності реальних підстав для відмови у задоволенні клопотання.
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст ухвали отримали 27 вересня 2021 року.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2021 року в частині продовження строку запобіжного заходу у виді - тримання під вартою ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора і застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід - домашній арешт, із застосуванням електронного засобу контролю.
Вважає, що запобіжний захід тримання під вартою є занадто суворим, оскільки більш м`якший запобіжний захід може належно забезпечити поведінку ОСОБА_7 .
Посилається на те, що доводи клопотання сторони обвинувачення нічим не обґрунтовані, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою, винесене без врахування конкретних фактичних обставин. Вважає, що докази базуються тільки на бездоказових судженнях та гіпотезах висунутими стороною обвинувачення.
Зазначає, що прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_11 передчасно було затверджено обвинувальний акт, який є необгрунтованим та невмотивованим, оскільки не досліджені всі факти та обставини під час досудового розслідування, тому передчасно звернулися до суду з цим обвинувальним актом.
Вважає, що цілодобовий домашній арешт (із застосування електронного браслета) може забезпечити виконання неповнолітньою ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків, а сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.
Вважає, що слід урахувати наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, різкого погіршення стану здоров`я, позитивної характеристики з місця проживання та навчання.
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст ухвали отримали 27.09.2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачену ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_10 , які підтримали подані апеляційні скарги, просять їх задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційні скарги захисників, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвала, яку оскаржують адвокати, постановлена головуючим суддею 22 вересня 2021 року у підготовчому судовому засіданні в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, при розгляді питання доцільності продовження строку дії раніше обраного під час досудового розслідування обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, суд встановив, що обвинувачена ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілу у даному кримінальному провадженні.
Окрім того, суд врахував, що обвинувачена має постійне місце проживання, позитивно характеризується, раніше не судима, проте суспільна небезпека особи обвинуваченої та обставини, у яких вона обвинувачується, не зменшилися.
Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченої не є можливим, з метою уникнення обвинуваченою суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченій або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, беручи до уваги, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 на строк до до 00 год. 00 хв. 20 листопада 2021 року.
При цьому, вирішуючи питання про законність подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою, суд врахував і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи обвинуваченого, а також те, що розгляд кримінального провадження по суті не завершений, а запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки особи, хоча і шляхом певного обмеження її особистих прав.
Щодо посилання в судових дебатах обвинуваченої та законного захисника на незадовільний стан здоров`я, то будь-яких підтверджень про неможливість утримувати обвинувачену під вартою чи необхідність у її госпіталізації, в суд апеляційної інстанції не представлено.
За таких обставин, ухвала суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни немає.
Що стосується поновлення строку на апеляційне оскарження, то беручи до уваги, що сторона захисту ознайомилися зі змістом оскаржуваного рішення 27.09.2021 року їм слід поновити строк на апеляційне, визнавши причини пропуску поважними.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді