ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/424/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

з участю підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 та прокурора Тернопільської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено частково.

Застовано щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернопіль, громадянин України, проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має двох дітей, працює водієм у ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс»,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово, строком до 23:59 год. 20 грудня 2021 року.

На підозрюваного ОСОБА_7 покладено такі обов`язки:

-з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, СВ ВП № 1 /м. Тернопіль/ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 22 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

22 жовтня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором не доведено неможливості запобігання встановленим ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. У зв`язку із чим обрав запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки прийшов до висновку, що саме цей запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційних скаргах:

- захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, а вказану ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту скасувати.

Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні прокурором не було надано жодних реальних доказів, які б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.

Зазначає, що повідомлена підозра є необґрунтованою, у підозрюваного не було корисливого наміру, оскільки він із потерпілим був в одній компанії, але між ними виник конфлікт.

Вважає, що судом не враховано, що по суті було проведено обшук житла, а не огляд місця події, що вбачається і протоколу від 22.10.2021 року, що був здійснений до внесення відомостей до ЄРДР і підозрюваний жодних дій із речами потерпілого не здійснив.

- прокурор просить вказану ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту скасувати та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Свої доводи мотивує тим, що враховуючи санкцію статті інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, підозрюваний усвідомлюючи, що може отримати покарання у вигляді позбавлення волі, існує ризик того, що він буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи продовжувати злочинну діяльність, тому будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не забезпечить його належної процесуальної поведінки та виконання процесуальних обов`язків.

Вказує, що судом не враховано, що підозрюваний неодноразово раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив злочин із застосуванням насильства, а на розгляді у суді перебуває ще один обвинувальний акт щодо нього.

Також вважає, що судом не перевірено інформацію чи дійсно підозрюваний проживає разом із дружиною та дітьми та його працевлаштування.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які просять задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту з мотивів, наведених у ній, а у задоволенні апеляції прокурора відмовити; прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просить постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою, а отже у задоволенні апеляції захисника підозрюваного відмовити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджуються доводи захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 щодо поважності причин пропуску ним строку апеляційного оскарження, а тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин і його слід поновити.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, які містяться зокрема: у протоколі від 22.10.2021 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 ; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 від 22.10.2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 22.10ю2021 року; консультативному висновку спеціаліста №10420 від 22.10.2021 року про отримані ОСОБА_9 тілесні ушкодження; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 жовтня 2021 року; протоколі огляду місця події від 22.10.2021 року.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 22.10.2021 року, вказана процесуальна дія була проведена у відповідності до вимог ст.237 КПК України, а у матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження доводів захисника про недопустимість даного доказу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Також, що стосується інших доводів апеляційної скарги щодо пред`явленої підозри ОСОБА_7 , то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

Отже, матеріалами провадження достатньо встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що в силу вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання, окрім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, вказували про існування ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Задовольняючи частково зазначене клопотання слідчого, слідчий суддя належним чином вмотивувавши своє рішення про обрання запобіжного заходу, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному та всебічному проведенню досудового розслідування.

Отже, як вбачається з матеріалів провадження, на етапі вирішення питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, аргументами на користь такого рішення стали серйозність пред`явленого йому звинувачення та наявність відповідних ризиків.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотання, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Приймаючи рішення про застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення тим, що саме цей запобіжний захід є достатнім та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та попередить ризики, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді в частині виду запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, однак ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вид застосованого слідчим суддею запобіжного заходу і просить застосувати більш суворий - у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що судом не було враховано обсяг наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та стверджує, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе їм запобігти, однак не наводить жодних конкретних обставин, на підставі яких він прийшов до такого переконання.

Натомість, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя правильно врахував наявні ризики і відомості про особу ОСОБА_7 , відсутність доказів ухилення останнього від явки до органів досудового розслідування та суду, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вік, репутацію, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також наявність постійного місця проживання і прийняв вірне рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згідно ч.2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на вище викладене, враховуючи, що апеляційна скарга прокурора не містить вказівки на конкретні і підтверджені доказами обставини, які би обґрунтовували його твердження про незаконність ухвали слідчого судді, яку він просить скасувати, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не підлягають до задоволення.

При цьому, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого ще більш м`якого запобіжного заходу, ніж обрано слідчим суддею, не пов`язаного із обмеженням волі, як про це ставить питання захисник в апеляційній скарзі, не зможе попередити вищевказаним ризикам. Органом досудового розслідування проведено на даний час лише першочергові слідчі дії, ще необхідно встановити інші обставини, які мають істотне значення для даного кримінального провадження.

Разом з тим, твердження апелянтів про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваного - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу та прийняв вірне та обґрунтоване рішення, визначивши його у виді цілодобового домашнього арешту.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора та захисника підозрюваного - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 -адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2021 року.

Апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 та прокурора Тернопільської окружної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді