Справа № 738/961/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/794/21
Категорія - ст.128 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 27 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259, за апеляційними скаргами прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2021 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березна, Менського району, Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2021 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин;

- за ст. 128 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого на його користь 16 757,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 25 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 41757,00 грн.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги в яких:

- прокурор Корюківської окружної прокуратури не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність вини та призначене покарання просить змінити вирок суду і виключити обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_9 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.. 337 КПК України вийшов за межі висунутого обвинувачення, а саме визнав обтяжуючою покарання обставиною, вчинення ОСОБА_9 правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, яка не була вказана у обвинувальному акті;

- потерпілий ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком в частині вирішення питання про стягнення на його користь відшкодування моральної шкоди, просить змінити вирок суду та задовольнити його цивільний позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що протягом судового розгляду обвинувачений визнавав цивільний позов у повному обсязі, в тому числі і моральну шкоду та погоджувався на їх відшкодування. Крім того, вказує, що судом не було враховано його потребу в подальшому операційному втручанні та ряд інших перенесених моральних страждань.

Суд першої інстанції встановив, що 16 травня 2021 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи біля кафе за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із ОСОБА_7 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 один удар долонею лівої руки в обличчя, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці чола зліва, які за своїм характером, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 56 від 29 червня 2021 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 16 травня 2021 року, близько 01 год. 03 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи біля кафе за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із ОСОБА_7 , внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання наслідків свого діяння, а саме середньої тяжкості тілесних ушкоджень для потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, схопив за ноги ОСОБА_7 та не втримавшись на ногах, падаючи на землю, ОСОБА_9 приземлився на ліву ногу ОСОБА_7 , внаслідок чого ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому кісток лівої гомілки у середній третині зі зміщенням уламків, що відповідно до судово-медичної експертизи № 56 від 29.06.2021 року відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечував проти апеляційної скарги потерпілого;

- потерпілий ОСОБА_11 та його представник адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу потерпілого та заперечували проти апеляційної скарги прокурора;

- обвинуваченого ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги потерпілого.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку. В цій частині, а також обґрунтованість виду та міри призначеного ОСОБА_9 покарання у вироку не оскаржується.

Що стосується доводів прокурора про те, що при призначенні покарання судом першої інстанції безпідставно визнано обставиною, що його обтяжує - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, то вони є слушними.

Так, з мотивувальної частини вироку суду слідує, що при призначенні покарання ОСОБА_9 , судом враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та дані про особу винного.

Також, судом визнано в якості обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, враховуючи наявність такої обтяжуючої вину обставини, як вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

Пунктом 6 статті 291 КПК України визначено, що окрім іншого, обвинувальний акт має містити відомості щодо наявності або відсутності обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченому.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Згідно з обвинувальним актом, орган досудового розслідування, при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому суд першої інстанції визнав доведеним, обставина вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, не була зазначена в обвинувальному акті як така, що обтяжує покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що визнання цієї обставини відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України, виходить за межі пред`явленого обвинувачення та погіршує становище обвинуваченого.

За вказаних обставин, визнання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказане порушення є підставою для зміни вироку суду першої інстанції та виключення з вироку цієї обставини.

Стосовно доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 в частині заявленого ним цивільного позову до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди в сумі 200 000,00 гривень, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Виходячи із правил статей 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав, а моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до приписів ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються в тому числі підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

У п. 9 постанови №4 від 31.03.1995 р. Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Окрім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 15 грудня 2020 року (справа №752/17832/14-ц).

Апеляційний суд, всупереч доводів апеляційної скарги потерпілого, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо призначеної суми стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого суми відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням вимог КПК України та ЦК України, практики Верховного Суду, визначив розмір грошового стягнення моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 в розумних межах, що є достатнім та об`єктивним, для компенсації фізичних та моральних страждань та незручностей потерпілого та відповідає глибині душевних страждань.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку, що цивільний позов в даному кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню в сумі 25000 грн. Суд правильно керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, врахував, глибину та характер пережитих потерпілим душевних страждань, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченого, щодо його здоров`я, внаслідок чого у потерпілого погіршилося здоров`я та він вимушений пересуватися з допомогою тростини, а також він втратив роботу, істотністю вимушених змін у його житті, оскільки йому довелося витрачати час та кошти на відновлення здоров`я, докладання додаткових зусиль для відновлення звичного способу життя, а доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування вироку першої інстанції в частині часткового задоволення цивільного позову або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 відсутні.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2021 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити з вироку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4