Справа № 730/1025/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/133/22
Категорія - ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000405 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, освіта середня-спеціальна, не працює, раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме: пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення є неконкретним та суперечливим, оскільки об`єктивна сторона кримінального правопорушення вказана неконкретно і суд позбавлений можливості самостійно усунути наведене порушення в ході судового розгляду

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України та до нього додані всі необхідні документи. Апелянт вказує, що приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору у підготовчому судовому засіданні, місцевий суд фактично надав оцінку повноті сформульованого обвинувачення до з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, що має відбуватись на стадії судового розгляду, чим допустив порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

При цьому, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність його вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від такого обвинувачення.

Таке право гарантується п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Частиною ч.2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство; 4) прізвище, ім`я по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як слідує з обвинувального акта, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Між тим, викладені в акті відомості в частині кваліфікації кримінального правопорушення суперечать сформульованому обвинуваченню.

Зокрема, в обвинувальному акті прокурор вказує на те, що ОСОБА_7 не вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення працівниками відділу охорони ТОВ «Фора», тобто вчинив незакінчений замах на кримінальне правопорушення, тоді як викладення фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідає правовій кваліфікації, вказаній в обвинувальному акті.

Відтак, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування сформульовано обвинувачення некоректно, а обставини, які у відповідності з вимогами ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, викладено суперечливо, що унеможливлює призначення судового розгляду.

Отже, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції в ухвалі обґрунтовано вказав на підстави такого повернення, з чим погоджується і колегія суддів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» вказав, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати скрізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Тобто, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають суттєве значення, а його некоректність розглядається ЄСПЛ, як порушення права на захист.

Доводи прокурора про необґрунтованість судового рішення, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки обставини кримінального правопорушення мають бути викладені у спосіб, який не повинен викликати у суду жодних суперечностей. До того ж, ст.338 КПК України хоча і передбачає зміну обвинувачення у суді, однак залишає це право за прокурором.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 21.11.2021 за №0000405, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як такого, що не відповідає вимогам КПК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4