21.12.2021 Єдиний унікальний номер 205/6197/18
Єдиний унікальний №205/6197/18
Провадження №1-кп/205/192/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001483 від 12 червня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоне Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, раніше не засудженого, працюючого інженером ПП «ЗігфрідМ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 , 09 червня 2018 року, близько 20 години, разом з раніше знайомим потерпілим ОСОБА_9 , перебував за місцем свого проживання, а саме: у приміщенні кв. АДРЕСА_2 , де між ними, після спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті особистих неприязних стосунків раптово виник конфлікт, під час якого у обвинуваченого виник злочинний умисел на умисне вбивство потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 , в той же день, близько 20 години 05 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у зазначеному вище місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання смерті потерпілого, взяв у руки сокиру та діючи умисно, наніс з силою не менше 7 ударів обухом по голові ОСОБА_9 , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: синців на верхній та нижній повіках ліворуч та праворуч; забитих ран: №1 в лівій лобно-скроневій ділянці, №2 на волосистій частині голови на відставні 8 см. догори від лівого зовнішнього слухового отвору, №3 в лівій тьмяно-потиличній ділянці на відстані 6 см вліво та 6 см догори від потиличного горба, №4 в лівій скронево-потиличній ділянці між ранами №№2 та 3, №5 дозаду від лівої вушної скойки, №6 на одній умовній лінії з раною №4, №№7, 8, 9, 10 на середній та на верхній частині лівої вушної скойки; крововиливу в м`які тканини голови, множинних переломів кісток склепіння та основи черепу; крововиливу під твердою мозковою оболонкою; крововиливу під м`яку мозкову оболонку; крововиливу в шлуночки головного мозку. Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала від відкритої проникаючої черепно-мозкової травми з забитими ранами та синцями на голові, крововиливом в товщу м`яких тканин голови, множинними переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під тверду мозкову оболонку, під м`яку мозкову оболонку та в шлуночки головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в умисному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_9 не визнав та пояснив суду, що 09 червня 2018 року, ввечері, він разом з потерпілим ОСОБА_9 , який на той час тимчасово проживав у нього, перебували у кв. АДРЕСА_2 , де між ними виник конфлікт, під час якого потерпілий став наносити йому удари руками по голові та обличчю, а також ногами по ногам, при цьому висловлював образи та погрози на його адресу. Після цього, потерпілий ОСОБА_9 схопив сокиру та замахнувся на нього, намагаючись нанести удар, однак він перехопив її та сокира лише заділа його голову. Злякавшись за своє життя, майже нічого не розуміючи та не контролюючи свої дії, він вихопив з рук потерпілого ОСОБА_9 сокиру та наніс останньому удар обухом по голові, а коли той впав на підлогу, наніс ще кілька ударів обухом по голові. Просидівши всю ніч біля потерпілого, зранку наступного дня він пішов з квартири та для того щоб прийти до тями, весь час до затримання вживав алкогольні напої. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 пояснив суду, що потерпілий ОСОБА_9 , якому він надав притулок, через деякий час проживання у нього, став систематично ображати та принижувати його, в тому числі і в присутності інших осіб, в результаті чого він був дуже обурений його поведінкою. У зв`язку з цим, обвинувачений ОСОБА_8 , на початку судового розгляду, пояснював суду, що удари сокирою наносив потерпілому ОСОБА_9 , перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, а після проведення судової психіатричної експертизи, змінив свою позицію, пояснюючи, що перебував у стані необхідної оборони від нападу потерпілого, однак перевищив її межі.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні умисного вбивства потерпілого не визнав, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю доведена сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.

Так, згідно з протоколом огляду місця події від 12 червня 2018 року та фото таблиці до нього (а.с.8-23), під час огляду кв. АДРЕСА_2 , було виявлено труп потерпілого ОСОБА_9 зі слідами насильницької смерті, а також виявлено та вилучено сліди ділянок долоней, сліди пальців рук, скляну чарку з пото-жировою речовиною, простирадло з РБК, фрагмент килиму зі слідами РБК, сокиру зі слідами РБК, мікрочастинки та зрізи нігтьових пластин, а також волосся з трупу потерпілого.

Відповідно до висновків судово-медичних імунологічних експертиз №743 від 10 серпня 2018 року та №657/Н від 13 серпня 2018 року (а.с.215-220, 241-244), на поверхні обуху сокири, вилученої 12 червня 2018 року, виявлена кров та білок людини, а також фрагменти шарів епідермісу та волокна пухкої сполучної тканини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_9 ; на підковдрі та поверхні килиму, вилучених 12 червня 2018 року, виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_9 , та виключається від обвинуваченого ОСОБА_8 .

Згідно з висновком судової медико-криміналістичної експертизи №938-МК від 27 серпня 2018 року (а.с.226-231), пошкодження на шматку шкіри з лівої скронево-тім`яної ділянки голови від потерпілого ОСОБА_9 , могли бути заподіяні обуховою частиною сокири, вилученої 12 червня 2018 року під час огляду місця події.

Відповідно до протоколу огляду від 12 червня 2018 року (а.с.32), на ділянці місцевості, розташованої в 20 м. від буд. АДРЕСА_3 , серед купи сміття виявлено та вилучено чоловічі футболку та труси зі слідами РБК. Згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи №658/Н від 10 серпня 2018 року (а.с.204-207), в слідах на футболці та трусах виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №308/НЕ/216 від 12 липня 2018 року (а.с.130-135), у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у виді: синців на верхній та нижній повіках ліворуч та праворуч; забитих ран: №1 в лівій лобно-скроневій ділянці, №2 на волосистій частині голови на відставні 8 см. догори від лівого зовнішнього слухового отвору, №3 в лівій тьмяно-потиличній ділянці на відстані 6 см вліво та 6 см догори від потиличного горба, №4 в лівій скронево-потиличній ділянці між ранами №№2 та 3, №5 дозаду від лівої вушної скойки, №6 на одній умовній лінії з раною №4, №№7, 8, 9, 10 на середній та на верхній частині лівої вушної скойки; крововиливу в м`які тканини голови, множинних переломів кісток склепіння та основи черепу; крововиливу під твердою мозковою оболонкою; крововиливу під м`яку мозкову оболонку; крововиливу в шлуночки головного мозку. Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала від відкритої проникаючої черепно-мозкової травми з забитими ранами та синцями на голові, крововиливом в товщу м`яких тканин голови, множинними переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під тверду мозкову оболонку, під м`яку мозкову оболонку та в шлуночки головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку.

Згідно з висновком судово-медичної цитологічної експертизи №742 від 10 серпня 2018 року (а.с.190-195), в піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з лівої руки обвинуваченого ОСОБА_8 встановлена наявність крові та білка, походження якого не виключається при змішуванні крові та (або) поту потерпілого ОСОБА_9 з кров`ю та (або) потом самого обвинуваченого.

Згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи №697/Н від 07 серпня 2018 року (а.с.253-256), в слідах на брюках та на капці на праву ногу, які належать обвинуваченому ОСОБА_8 та були вилучені при його затриманні, виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_9 .

Зазначені обставини також повністю підтверджуються: протоколом огляду вовняних штанів та футболки зі слідами РБК від 11 липня 2018 року (а.с.42); актом застосування службового собаки (а.с.34), згідно з яким вказано можливий шлях відходу обвинуваченого ОСОБА_8 ; а також долученими до справи речовими доказами, якими визнані: сокира зі слідами РБК, скляна чарка з пото-жировою речовиною, простирадло з РБК, фрагмент килиму зі слідами РБК, мікрочастини з обох рук трупу на 2 с/д, зрізи нігтьових пластин з обох рук трупу, волосся з трупу, чоловіча футболка блакитного кольору зі слідами РБК та чоловічі труси зі слідами РБК (а.с.35, 43, 263).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , пояснили суду, що останній був доброю та неконфліктною особою, яка завжди готова прийти на допомогу.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , також позитивно характеризуючи обвинуваченого та негативно характеризуючи потерпілого ОСОБА_9 , підтвердили суду, що останній неодноразово ображав ОСОБА_8 та принижував його.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №233 від 27 липня 2018 року (а.с.260-262), обвинувачений ОСОБА_8 , у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, або інший хворобливий стан психіки не страждав і в даний час не страждає; міг і в даний час може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що його дії нібито були обумовлені виключно захистом від нападу потерпілого ОСОБА_21 не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на наступне.

Закріплене в ст.36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Під час судового розгляду, зі слів обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що 09 червня 2018 року, за місцем проживання обвинуваченого, між останнім та потерпілим ОСОБА_9 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків. В той же час, показання обвинуваченого ОСОБА_8 в тій частині, що потерпілий наніс йому множинні удари руками та ногами, не приймаються судом до уваги, оскільки, на думку суду, не тільки нічим об`єктивно не підтверджуються, а й спростовуються висновком судово-медичної експертизи №2178е від 20 липня 2018 року, відповідно до якої при огляді 13 червня 2018 року у обвинуваченого ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження, частина з яких ним отримана за 1,5-2 доби, а інша частина за 5-7 днів до огляду, тобто до, або після 09 червня 2018 року, що не може свідчити про отримання їх під час конфлікту з потерпілим, на який посилається обвинувачений.

Крім того, не можуть бути прийняті судом до уваги також посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на ту обставину, що під час конфлікту, потерпілий ОСОБА_9 намагався нанести йому удар сокирою, оскільки вони не підтверджені дослідженими під час судового розгляду доказами.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, суд вважає, що будь-яких активних дій, які б могли загрожувати обвинуваченому ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_9 не вчинялось, тому посилання обвинуваченого на те, що він знаходився в стані необхідної оборони, на думку суду є безпідставними.

Також безпідставними суд вважає посилання обвинуваченого ОСОБА_8 про перебування його під час вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання, оскільки вони повністю спростовуються висновком проведеної під час судового розгляду судової психіатричної експертизи №190 від 10 жовтня 2019 року, відповідно до якої обвинувачений у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебував. Крім того, як зазначено у висновку зазначеної експертизи, обвинувачений ОСОБА_8 виявляв та виявляє психічні й поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Йому властиві такі індивідуально-психологічні особливості, як достатньо продуктивне функціонування пізнавальних процесів, активність, егоцентричність, лабільність настрою і самооцінки, збудливість з легким виникненням запальних і дратівливих реакцій, зовнішньо обвинувальний стереотип реагування, вузьке коло інтересів, поверховість соціальних контактів, реформованість мотивації за алкогольним типом.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" питання про наявність у діях особи умислу на вбивство, суд повинен вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Вказана правова позиція відображена також у постанові від 31 січня 2013 року Верховного Суду України по справі № 5-32кс12.

Проаналізувавши досліджені по справі докази, суд вважає, що умисел обвинуваченого ОСОБА_8 був спрямований саме на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 , що підтверджується конкретними обставинами вчиненого злочину, а саме: кількістю ударів нанесених ним сокирою в область голови потерпілого, тобто в життєво-важливий орган. Крім того, суд звертає особливу увагу ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_8 , після завдання ударів потерпілому сокирою в область голови, ніякої допомоги йому на надав та за допомогою не звернувся, а навпаки, залишив місце злочину. В той же час, як зазначено у висновку судово-медичної експертизи №308/НЕ/216 від 12 липня 2018 року, з урахуванням виявлених ушкоджень, не виключена можливість збереження життя потерпілого ОСОБА_9 за умови своєчасного надання йому спеціалізованої кваліфікованої медичної допомоги.

У зв`язку з цим, показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин злочину, суд розцінює як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинений злочин.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором і кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, займається суспільно-корисною працею, де характеризується з позитивної сторони.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , а також попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. В той же час, з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин злочину, протиправної поведінки самого потерпілого по відношенню до ОСОБА_8 , суд вважає можливим призначити останньому мінімальне покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.115 КК України.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 відраховувати 12 червня 2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_8 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: спец пакет №4492410, в якому перебувають: сокира зі слідами РБК, скляна чарка з пото-жировою речовиною, простирадло з РБК, фрагмент килиму зі слідами РБК, мікрочастини з обох рук трупу на 2 с/д, зрізи нігтьових пластин з обох рук трупу, волосся з трупу, чоловіча футболка блакитного кольору зі слідами РБК та чоловічі труси зі слідами РБК, які зберігаються в камері схову ВП №3 ДРУП (Новокодацького ВП ДВП) ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

З оригіналом згідно: суддя секретар