Справа № 297/1439/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді апеляційну скаргу заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.05.2021.

Цією ухвалою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Зеленодольськ Апостоловського району Дніпропетровської області, мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючої, неодруженої, несудимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.357, ч.2 ст.382 КК Україниу кримінальному провадженні №0000083 від 04.12.2012,повернуто прокурору Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , внаслідок його невідповідності вимогам ст.291 КПК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у викраденні та привласненні офіційних документів, штампів, печаток, їх умисне приховування, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах, що спричинило порушення роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали» та в умисному невиконанні ухвал суду, що набрали законної сили, перешкоджання їх виконанню, вчинене службовою особою.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.357, ч.2 ст.382 КК України.

В ухвалі зазначено проте, що реєстр матеріалів досудового розслідування, всупереч вимогам ч.2 ст.109 КПК України, не містить реквізитів такого процесуального рішення, як обвинувальний акт, також до обвинувального акта додано бланки розписок про отримання підозрюваною ОСОБА_7 та її захисником ОСОБА_8 копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, на яких зазначено, що останні не з`являлися до прокуратури Закарпатської області для отримання вказаних документів. Зазначене свідчить про те, що копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченій та її захиснику вручено не було. Окрім того, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення ОСОБА_7 є ідентичними, а формулювання обвинувачення текстуально співпадає з встановленими фактичним обставинами кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що прокурор не виклав або не встановив всіх фактичних обставин кримінальних правопорушень,

-2-

доказування яких, відповідно до ст.91, ч.1 ст.92 КПК України, є його обов`язком, що у такий спосіб істотно обмежує процесуальні права учасників судового розгляду, унеможливлює правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження. Відсутність в обвинувальному акті чіткого викладу всіх фактичних обставин кримінальних правопорушень, які мають значення для кримінального провадження, як їх вважає установленими прокурор, позбавляє суд та інших учасників кримінального провадження можливості правильно зрозуміти ці обставини, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, з`ясувати для себе чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді забезпечення доведеності вини. Також суд першої інстанції констатував, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000083 від 04.12.2012 відносно ОСОБА_7 вже неодноразово повертався прокурору у зв`язку з його не відповідністю вимогам КПК України, зокрема ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області №297/1931/13-к від 28.08.2013, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/2841/15-к від 12.02.2016, яка залишена без змін апеляційним судом Закарпатської області, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/1558/17 від 14.11.2017 та ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області№297/560/18 від 27.11.2018. Однак, недоліки обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000083 від 04.12.2012 відносно ОСОБА_7 в повній мірі так усунуті й не були, а обвинувальний акт в черговий раз направлено до суду без врахування зазначених у вищевказаних ухвалах суду недоліків.
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.05.2021 є незаконна, а викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. На його думку, під час підготовчого судового засідання не встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду. Зазначає, що складений щодо ОСОБА_7 обвинувальний акт, всупереч наведеним в оскаржуваній ухвалі твердженням, відповідає вимогам ст.291 КПК України, а наведені в ухвалі суду підстави для його повернення прокурору є формальними, не впливають на права обвинуваченої на захист. Разом з тим, звертає увагу на те, що обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник неодноразово викликалися до прокуратури Закарпатської області для отримання останніми копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, у відповідності до вимог КПК України. Прокурор також вказує на недотримання судом вимог ч.2 ст.314 КПК України у зв`язку з проведенням підготовчого судового засідання без участі обвинуваченої, захисника та представника потерпілого, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, передбаченим п.5 ч.2 ст.412 КПК України.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченої, захисника, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

-3-

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України з наведених в ухвалі підстав, колегія суддів визнає такими, що не є підставою для його повернення прокурору з огляду на таке.
Відповідно до ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, такий складений, підписаний і затверджений прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченої, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, твердження про відсутність матеріальної шкоди, цивільного позову у кримінальному провадженні, судових витрат, підстав застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та твердження про відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність (а.к.п.1- 7).
На переконання колегії суддів, посилання суду першої інстанції на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, з тих підстав, що у ньому виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення ОСОБА_7 є ідентичними, а формулювання обвинувачення текстуально співпадає з встановленими фактичним обставинами кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що прокурор не виклав або не встановив всіх фактичних обставин кримінальних правопорушень, є передчасним.
При цьому, колегія суддів зауважує, що на стадії підготовчого судового засідання, оцінка доказів, визначення правильності правової кваліфікації і оцінка повноти викладених обставин кримінального правопорушення не здійснюється, а дається судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
У підготовчому провадженні наведені питання не вирішується, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду кримінального провадження. Отже, зробивши висновки, щодо неконкретності пред`явленого обвинувачення, місцевий суд вийшов за межі наданих йому повноважень, пов`язаних з вирішенням питання про повернення обвинувального акта.

-4-

Разом з тим, суд першої інстанції зробив висновки, які мав зробити лише під час судового розгляду, зокрема, щодо дій обвинуваченої у ході вчинення злочину та щодо інших обставин, які підлягають доказуванню у ході судового розгляду.
За змістом ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання, до призначення розгляду справи по суті, суд не вправі оцінювати (підтверджувати, спростовувати чи ставити під сумнів) саме ті обставини, які зазначені у акті, зокрема вказувати слідчому чи прокурору про зазначення інших обставин події, чи відомості щодо додаткової кваліфікації дій особи і відповідальності за вчинення іншого злочину, що допустив в ухвалі суд першої інстанції, викладаючи надмірні судження в цій частині.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи прокурора про те, що висновки суду з цього питання не відповідають фактичним обставинам змісту обвинувального акта та вимогам кримінального процесуального закону, слід визнати правильними. До того ж судом першої інстанції порушено вимоги ст.337 КПК України щодо визначення меж судового розгляду, а висновки суду про неповноту та неконкретність висунутого обвинувачення на цій стадії провадження є такими, що виходять за межі вимог ст.314 КПК України.
Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 24.11.2016 (справа №5-328 кс 16).
За наведених обставин посилання суду першої інстанції про порушення права обвинуваченої ОСОБА_7 на захист у зв`язку з некоректно сформульованим обвинуваченням позбавлене правових підстав.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.291 КПК України, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, спростовуються наведеним вище.
Ще однією підставою для повернення прокурора обвинувального акту, суд визнав те, що до обвинувального акту не додана розписка підозрюваної ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що підтверджено доданими до обвинувального акту розписками.
Статтею 293 КПК України регламентовано, що одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відсутність розписки обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, не можна визнати обставиною, як б надавала суду можливість повернути прокурору обвинувальний акт з огляду на приписи ч.2 ст.291, п.3 ч.3 ст.314 КПК України та тією обставиною, яка перешкоджає суду призначити провадження до судового розгляду.
Вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування стороні захисту є обов`язком прокурора, якому кореспондує право обвинуваченого та захисника на отримання вказаних копій.
Сторона обвинувачення відповідно до КПК України позбавлена можливості примусити обвинуваченого та сторону захисту скористатись своїм правом на отримання копії вказаного процесуального документу.
Водночас прокурор у апеляційній скарзі посилається на те, що обвинувальний акт прокурором не було вручено обвинуваченій ОСОБА_7 у зв`язку з ухиленням останньої

-5-

від його отримання та вказує на те, що в ході проведення досудового розслідування та його закінчення прокурором вжито всіх заходів для вручення обвинувального акту підозрюваній ОСОБА_7 . Зокрема ОСОБА_7 та її захисник неодноразово повідомлялись про необхідність явки до прокуратури Закарпатської області для отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а також розписки, в яких зазначено про те, що вказані особи на неодноразові повідомлення прокурора не відреагували та тричі не з`явились для отримання обвинуваченою вказаних документів (а.к.п.18-21) та вказаний акт направлявся за місцем проживання обвинуваченої поштовим зв`язком.
Також прокурор вказує на те, що питання неявки ОСОБА_7 до прокурора для отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з`ясовувалось в суді на початку підготовчого судового провадження, де остання зазначала, що отримувала повідомлення прокурора, однак не з`являлась для отримання обвинувального акту та передбачених до нього додатків у зв`язку з невизнанням своєї вини у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.
Колегія суддів наголошує на тому, що реалізація права сторони захисту на отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не залежить від волі сторони обвинувачення та загалом не свідчить про порушення нею вимог ст.ст.290-293 КПК України.
При цьому, невручення копії обвинувального акту підозрюваному само по собі не є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки зазначену обставину можна усунути у підготовчому судовому засіданні шляхом вручення обвинувального акту в суді.
Таким чином, проаналізувавши зміст наявного в матеріалах справи обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, а також твердження та висновки суду першої інстанції, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не порушено право обвинуваченої ОСОБА_7 на отримання обвинувального акту, оскільки прокурором вжиті всі передбачені КПК України заходи щодо виклику ОСОБА_7 для вручення їй обвинувального акту з додатками та реєстру матеріалів досудового розслідування, однак, остання, ігноруючи вимоги глави 11 КПК України в частині виконання обов`язків підозрюваного, неодноразово та безпідставно не з`являлася для отримання обвинувального акту, у зв`язку з чим, процесуальним керівником прийнято рішення про направлення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування поштовим зв`язком з описом вкладенням про вміст рекомендованого листа.
Тому, висновок суду першої інстанції про те, що всупереч вимог КПК України прокурором не вручено під розписку обвинуваченій ОСОБА_7 та її захиснику обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, про що свідчить те, що наявна в матеріалах кримінального провадження розписка про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваною ОСОБА_7 не підписана, - апеляційний суд визнає такими, що, з урахуванням наведеного вище, не дають підстав для повернення обвинувального акту прокурору.
Також колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора, що жодна особа не звернулась із заявою про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого, а отже внесення у даному випадку відомостей в обвинувальний акт про особу потерпілого без наявності відповідної заяви та згоди не можливе. Окрім того в обвинувальному акті вказано, що кримінальним правопорушення матеріальної шкоди не завдано, цивільний позов не заявлено та відповідно до ст.55 КПК України жодна особа не звернулась із заявою про залучення до кримінального провадження в як потерпілого.

-6-

Такими, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам ст.291 КПК України й не дають підстав для його повернення прокурору, апеляційний суд вважає і висновки суду про те, що всупереч вимог п.1 ч.2 ст.109 КПК України, доданий до обвинувального акту реєстр не містить відомостей про складення обвинувального акта, що на підставі ч.4 ст.110 КПК України також є процесуальним рішенням, оскільки інформація про дату та місце складання обвинувального акту відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.291 КПК України має відображатися не в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а безпосередньо в обвинувальному акті, і ці вимоги ст.291 КПК України стороною обвинувачення виконані.
Наведені в оскаржуваній ухвалі інші обставини, на які суд першої інстанції посилається як на підстави для повернення обвинувального акту, на переконання колегії суддів, не свідчать про необхідність повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають суду першої інстанції призначити судовий розгляд кримінального провадження.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акту прокурору в ухвалі не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в оскаржуваній ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст.28 КПК України розумних строків судового розгляду, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість доводів апеляційної скарги про те, що законні підстави для повернення прокурору обвинувального акту відсутні, а висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та безпідставними й порушують засади кримінального провадження та перешкоджають подальшому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 у найкоротші строки.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст.2 КПК України, що відображає вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003, «Вітрук проти України» від 16.09.2010, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст.291,404,405,407,418,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

-7-

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.05.2021 про повернення прокурору обвинувального акту, складеного та затвердженого щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.357, ч.2 ст.382 КК Україниу кримінальному провадженні №0000083 від 04.12.2012 - скасувати, і призначити новий розгляд обвинувального акту в підготовчому засіданні Берегівського районного суду Закарпатської області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: