Провадження № 1-кп/643/1388/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт разом угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001853 від 01.10.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що він будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, у дату та час, які під час судового слідства не встановлено, за невстановлених під час досудового розслідування обставин, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, і реалізуючи його, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонені - канабіс, у не встановленому під час досудового розслідуванні місці та розмірі та почав зберігати для особистого вживання, без мети збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

10.09.2021 протиправна діяльність ОСОБА_5 , пов`язана з незаконним зберіганням наркотичних засобів без мети збуту, була припинена працівниками поліції, якими у період всу з 15:14 до 16:35 годин під час санкціонованого обшуку за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: речовину рослинного походження, яка згідно з висновком судового експерта, експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №СЕ-19/121-21/20832-НЗПРАП від 29.09.2021 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом загальною масою в перерахунку на суху речовину 71,3099 грам. обіг якого заборонено згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 таблиця № 1, список № 1), який ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

25 жовтня 2021 року у даному кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі його захисника - ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України та зобов`язувався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні.

В угоді сторони узгодили покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що становить 17000 гривень).

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам Кримінально-процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. У даній справі ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а відповідно до частини другої ст. 474 цього Кодексу - розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості визначено у ст. 472 КПК України та були предметом дослідження в суді.

За змістом статей 474, 475 КПК України суд зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і може відмовити в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. В іншому випадку, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляд суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , згідно якої останній беззастережно визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку, погодився з призначенням узгодженого сторонами покарання та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Кримінальний проступок, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, віднесений до категорії проступків.

Під час підготовчого судового засідання, на виконання вимог ч. 4 ст. 474 КПК України, суд з`ясував у обвинуваченого чи цілком він розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженого в угоді виду та розміру покарання.

Також обвинувачений у судовому засіданні надав суду показання, згідно яких в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся та підтвердив вчинення ним злочину за вищевказаних обставин. Крім того, на уточнююче запитання суду обвинувачений пояснив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним злочину. Пояснив, що після закінчення досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з його матеріалами і не заперечує докази, зібрані органом досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Крім того, на уточнююче запитання суду обвинувачений та його захисник, кожен окремо, пояснили, що не заперечують правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1ст. 309 Кримінального кодексу України.

Прокурор, на уточнююче запитання суду, зазначила, що домовленостей про обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, не було.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди жодним чином не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, у суду не має.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань немає.

При цьому, суд зазначає, що перевірка достовірності обставин, які згідно ст. 470 КПК підлягають врахуванню при укладенні угоди про визнання винуватості, є обов`язком прокурора. Разом з тим, зважаючи на визначені законом наслідки невиконання угоди (процесуального характеру, передбачені ст. 476 КПК, або за наявності для того підстав - ініціювання прокурором кримінального провадження за ст. 389-1 КК) на суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов`язки щодо перевірки можливості її затвердження ніж ті, які прямо передбачені у ст. 474 КПК України.

Також суд зазначає, що право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено діючим кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано нею відповідно до принципу диспозитивності.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка у розумінні ст. 17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При ухваленні вироку на підставі угоди про винуватість суд не встановлює обставини, вчиненого кримінального правопорушення, не досліджує докази і не надає їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, не вирішує питання про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, а тільки затверджує угоду, яку було досягнуто між прокурором та обвинуваченим.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Досліджуючи особу обвинуваченого судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Судом з`ясовано, що узгоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам Кримінального кодексу України, які діяли на час вчинення злочину. При визначенні узгодженого покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого.

З огляду на вищевикладене, оскільки зміст та форма зазначеної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України КК України, укладання угоди сторонами є добровільним, а підстави для відмови в затвердженні угоди, які визначені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, суд, керуючись засадами диспозитивності кримінального провадження, вважає за можливе затвердити угоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За таких обставин суд вважає за необхідним затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що становить 17000 гривень).

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є в тому числі забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Затвердження угоди сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, а саме забезпеченню швидкого та повного судового розгляду, а відтак - відповідатиме суспільному інтересу в забезпеченні швидшого судового провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Речові докази, а саме: речовина рослинного походження зеленого кольору, яку упаковано до полімерного пакету; речовина рослинного походження зеленого кольору, яку упаковано до полімерного пакету; речовина рослинного походження зеленого кольору, яку упаковано до полімерного пакету; сім зіп - пакетів з речовиною рослинного походження зеленого кольору, велика кількість зіп пакетів, пристрій для подрібнення, електронні ваги з нашаруваннями невідомої речовини, які упаковано до полімерного пакету; три пластикові ємкості з речовиною рослинного походження зеленого кольору, полімерна обрізана пляшка з нашаруваннями невідомої речовини, які упаковано до полімерного пакету; два кущі зеленого кольору, які упаковані до картонної коробки, зокрема канабіс (71,3099 грам), екстракт канабісу (1,2818 гр.) визнані речовими доказами по кримінальному провадженню №0001853 від 01.10.2021, яку були долучені в якості речового доказу до матеріалів вказаного кримінального провадження та направлені на зберігання в камеру схову Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області., відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 04.10.2021 року та квитнації № 00091/Н від 05.10.2021 року - знищити.

Процесуальні витрати прокурором не заявлені.

На підставі наведеного, керуючись ст. 314, 468, 469, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 25 жовтня 2021 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні 0001853 від 01.10.2021 року за обвинуваченням, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Речові докази, а саме: речовина рослинного походження зеленого кольору, яку упаковано до полімерного пакету; речовина рослинного походження зеленого кольору, яку упаковано до полімерного пакету; речовина рослинного походження зеленого кольору, яку упаковано до полімерного пакету; сім зіп - пакетів з речовиною рослинного походження зеленого кольору, велика кількість зіп пакетів, пристрій для подрібнення, електронні ваги з нашаруваннями невідомої речовини, які упаковано до полімерного пакету; три пластикові ємкості з речовиною рослинного походження зеленого кольору, полімерна обрізана пляшка з нашаруваннями невідомої речовини, які упаковано до полімерного пакету; два кущі зеленого кольору, які упаковані до картонної коробки, зокрема канабіс (71,3099 грам), екстракт канабісу (1,2818 гр.) визнані речовими доказами по кримінальному провадженню №0001853 від 01.10.2021, яку були долучені в якості речового доказу до матеріалів вказаного кримінального провадження та направлені на зберігання в камеру схову Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області., відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 04.10.2021 року та квитнації № 00091/Н від 05.10.2021 року - знищити.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1