Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1941/2021 Справа № 641/7348/21
УХВАЛА
Разом з цим, 29.08.2019 директором ТОВ «Газенерджитрейд» ОСОБА_4 на адресу директора КП «Міськелектротранссервіс» ОСОБА_5 , шляхом особистого підпису, направлено лист за №29/08-01, яким повідомлено про підвищення ціни на електричну енергію, що не дає змогу здійснювати її відпуск за діючим між підприємствами Договором, у зв`язку з чим висунуто прохання щодо можливості відпуску електричної енергії за ціною - 2,56 грн. з ПДВ за 1 кВт/год, яка визначена на підставі інформаційної довідки №850/19 від 29.08.2019, виданої Харківською торгово-промисловою палатою на запит ТОВ «Газенерджитрейд», з одночасним внесенням необхідних змін до Договору.
Відповідно до вказаної інформаційної довідки № 850/19 від 29.08.2019 зазначено ціни за одиницю електричної енергії за результатами дослідження цін на універсальні послуги, які діяли з 01.07.2019 для малих непобутових споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на 2 класі напруги.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Харкові, більш точного місця розслідуванням встановити не представилось можливим, розуміючи, що ТОВ «Газенерджитрейд» не являється постачальником універсальної послуги на території Харківської області, а КП «Міськелектротранссервіс» не являється малим непобутовим споживачем, так як його електроустановки приєднані до електричних мереж з договірною потужністю понад 50 кВт, тобто розуміючи безпідставність внесення змін до вищевказаного договору шляхом безпідставного завищення вартості одиниці електричної енергії, направив лист, який власноручно підписав в якості директора, до КП «Міськелектротранссервіс» за №29/08-01, яким повідомлено про підвищення ціни на електричну енергію, після чого ОСОБА_4 шляхом особистого підписання 29.08.2019 уклав з КП «Міськелектротранссервіс» додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до якої Сторони домовилися внести зміни до нього щодо обсягу поставки та викласти Специфікацію (Додаток № 1) в новій редакції, в яких зазначено, що обсяг поставки складає 38 281 250,00 кВт/год, ціна за 1 кВт/год з ПДВ - 2,56 грн, загальна сума з ПДВ - 98 000 000 грн.
Крім того, 30.08.2019 директор ТОВ «Газенерджитрейд» ОСОБА_4 на адресу директора КП «Міськелектротранссервіс» ОСОБА_5 направив лист, який власноручно підписав в якості директора, за №30/08-01, яким повідомлено про підвищення ціни на електричну енергію, що не дає змогу здійснювати її відпуск за діючим між підприємствами Договором, у зв`язку з чим висунуто прохання щодо можливості відпуску електричної енергії за ціною - 2,81 грн. з ПДВ за 1 кВт/год, яка визначена на підставі інформаційної довідки № 851/19 від 30.08.2019, виданої Харківською торгово-промисловою палатою на запит ТОВ «Газенерджитрейд», з одночасним внесенням необхідних змін до Договору.
Відповідно до вказаної інформаційної довідки № 851/19 від 30.08.2019 зазначено ціни за одиницю електричної енергії за результатами дослідження цін на універсальні послуги, які діяли з 01.07.2019 для малих непобутових споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на 2 класі напруги.
Так органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння майном КП «Міськелектротранссервіс», а саме грошовими коштами вказаного комунального підприємства в особливо великих розмірах, перебуваючи у м. Харкові, більш точного місця розслідуванням встановити не представилось можливим, розуміючи, що ТОВ «Газенерджитрейд» не являється постачальником універсальної послуги на території' Харківської області, а КП «Міськелектротранссервіс» не являється малим непобутовим споживачем, так як його електроустановки приєднані до електричних мереж з договірною потужністю понад 50 кВт, тобто розуміючи безпідставність внесення змін до вищевказаного договору шляхом безпідставного завищення вартості одиниці електричної енергії', діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів (вчинення незаконних дій у власних інтересах, будучи при цьому наділеним правом розпорядження грошовими коштами ТОВ «Газенерджитрейд»), з метою особистого незаконного збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодінням майном КП «Міськелектротранссервіс», а саме грошовими коштами вказаного комунального підприємства в особливо великих розмірах, шляхом особистого підписання 30.08.2019 уклав з КП «Міськелектротранссервіс» додаткову угоду № 3 до Договору, відповідно до якої Сторони домовилися внести зміни до нього щодо обсягу поставки та викласти Специфікацію (Додаток № 1) в новій редакції, в яких зазначено, що обсяг поставки складає 34 875 444,00 кВт/год, ціна за 1 кВт/год з ПДВ 2,81 грн, загальна сума з ПДВ - 97 999 997, 64 грн.
19.12.2019 ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, шляхом особистого підписання 19.12.2019 уклав з КП «Міськелектротранссервіс» додаткову угоду № 7 до Договору, відповідно до якої Сторони домовилися внести зміни до нього, продовживши дію Договору до 31.01.2020 та викласти Специфікацію (Додаток № 1) в новій редакції, в яких зазначено, що обсяг поставки складає 41 850 532,00 кВт/год, ціна за 1 кВт/год з ПДВ 2,81 грн, загальна сума з ПДВ- 117 599 994,92 грн.
Таким чином, у результаті укладення директором ТОВ «Газенерджитрейд» ОСОБА_4 всупереч вимогам п.42 ст.1, п.2,3 ст.63, п.13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII додаткових угод до договору №06/19 про постачання електричної енергії споживачу від 23.08.2019 з ТОВ «Газенерджитрейд» за поставку електричної енергії КП «Міськелектротранссервіс», засновником якого є територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради, було безпідставно перераховано на рахунок ТОВ «Газенерджитрейд» грошові кошти розмірі 16 784 448 грн., що більш ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинено тяжкі наслідки для охоронюваних законом інтересам територіальної громади міста Харкова та КП «Міськелектротранссервіс».
Під час досудового розслідування неодноразово здійснювались виїзди за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виклику ОСОБА_4 до Слобідської окружної прокуратури м. Харкова, для вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та вручення повісток про виклик, однак останнього за вказаним адресом не виявлено.
У зв`язку з чим, 29.10.2021 в присутності двох понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_4 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яку вона відмовилась отримати.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на зазначене вище майно.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання.
У відповідності до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справах «Україна-Тюмень проти України», «Малама проти Греції», констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном, має бути законним та повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як зазначено прокурором, завданням арешту вказаного у клопотанні майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також проведення товарознавчого дослідження з метою визначення її вартості для встановлення правової кваліфікації кримінального правопорушення.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту вилученого під час обшуку майна, а саме: - двох флеш-накопичувачів «Transcend» об`ємом 1 Гб та 4 Гб; - роздруківки з тарифами на 2 арк.; - листа 15/03-03 від 15.03.2019; - листа № 15/03-02 від 15.02.2021 на 1 арк.; - листа 15/03-01 від 15.03.2019; - листа 15/03-03 від 15.03.2019; - з`ємного носія Silicon Power на 1 Гб, та що вказане майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно може бути використане як докази у кримінальному провадженні.
Однак, прокурором у клопотанні лише перераховано речі і документи, які були вилучені під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді, але у клопотанні не наведено доказового значення, що містять в собі ключі від автомобілів, купюри, ноутбук, паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 . Крім того, метою надання дозволу на проведення обшуку не було відшукування вказаних вище речей.
Разом з тим, матеріали клопотання не містять відомостей про те, яке відношення вилучені ключі від автомобілів, купюри, ноутбук, паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 мають до вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арешт накладається, зокрема, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третьої особи або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Так, з матеріалів клопотання не вбачається хто є власником вилученого майна та його процесуальний статус у кримінальному провадженні.
Крім того, не доведено наявності у ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні в розумінні ст. 42 КПК України станом на час направлення клопотання про арешт вилученого у нього майна.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що прокурором не надано жодних доказів того, що вилучене в ході обшуку майно, а саме: ключі від автомобілів, купюри, ноутбук є власністю ОСОБА_4 , та мають доказове значення у кримінальному провадженні.
Таким чином, у даному кримінальному провадженні прокурором не доведено необхідності у накладенні арешту на ключі від автомобілів, купюри, ноутбук, паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання в цій частині.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що подане прокурором клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на тимчасово вилучене 29.10.2021 року в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: - два флеш-накопичувача «Transcend» об`ємом 1 Гб та 4 Гб; - роздруківку з тарифами на 2 арк.; - лист 15/03-03 від 15.03.2019; - лист № 15/03-02 від 15.02.2021 на 1 арк.; - лист 15/03-01 від 15.03.2019; - лист 15/03-03 від 15.03.2019; - з`ємний носій Silicon Power на 1 Гб.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1