ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2063/21 Справа № 214/1730/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000013 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000013 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, одруженого, працюючого генеральним директором ТОВ «Промисловий ремонт», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому 04.06.2015 року в ЄРДР за № 0000013, за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України було повернуто прокурору для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.
Рішення суду обґрунтовано тим, що обвинувальний акт не містить відомостей та анкетних даних потерпілого та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зазначив суд першої інстанції і про відсутність даних про правонаступництво органу досудового розслідування та про те, що обвинувачення викладено некоректно, містить положення, що прямо протирічать одне одному.
Також до обвинувального акту, в порушення вимог ч.1 ст.109 та п.1 ч.4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, який не відповідає в повному обсязі вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, а саме: він не відображає в повному обсязі проведених процесуальних дій, не містить даних щодо усіх осіб, відносно яких або за участю яких проводились певні дії та щодо яких приймались процесуальні рішення.
Суд вважав, що відсутність конкретного обвинувачення в обвинувальному акті навіть за наявності викладу фактичних обставин та правової кваліфікації порушує передбачене ст. ст. 7, 20, 42 КПК України право на захист від пред`явленого обвинувачення та принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості на підставі ст. 22 КПК України.
Невідповідність обвинувального акта вимогам закону позбавила, на думку суду, можливості призначити судовий розгляд та в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті і прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16.06.2021 року скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при ухваленні рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки надання оцінки процесуальними рішенням сторони обвинувачення, дослідження доказів щодо обставин, які підлягають доказуванню, не є предметом підготовчого судового засідання, а має здійснюватись безпосередньо під час судового розгляду.
Посилається на те, що судом першої інстанції належним чином не вивчені обставини щодо відводу судді ОСОБА_1 та неправомірно відмовлено в задоволені заяви про відвід судді.
Вказує на те, що в ході підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 неодноразово заявляли про те, що стороною обвинувачення при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_8 та залученим захисником ОСОБА_10 не забезпечено можливість конфіденційної бесіди, та як пояснював обвинувачений ОСОБА_8 , при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження стороною обвинувачення взагалі не вжито заходів для організації зустрічі підозрюваного ОСОБА_8 з призначеним йому адвокатом ОСОБА_10 .
Акцентує увагу на тому, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення ґрунтується на фактичних обставинах кримінального правопорушення, які докладно викладені в обвинувальному акті в логічній та хронологічній послідовності. Суд в обгрунтування свого висновку не зазначив, що слід вважати формальним та поверхневим викладенням фактичних обставин, які саме фактичні обставини слід зазначити в обвинувальному акті, щоб вважати їх виклад неформальним та неповерхневим.
Пояснює, що в обвинувальному акті не вказані анкетні відомості потерпілого, оскільки в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000013 жодна особа не подавала заяву про вчинення щодо неї злочину, заяву про визнання її потерпілою від злочину, жодна особа не надала письмову згоду на визнання її потерпілою, а отже, жодна особа у вказаному кримінальному провадженні не має процесуального статусу потерпілого.
Висновок суду про порушення стороною обвинувачення п. 1 ч. 4 ст.291 ч. 1 ст.109 КПК України прокурор вважає необгрунтованим та таким, що спростовується змістом обвинувального акта та реєстру матеріалів, доданого до нього, а суд, вказавши на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ч.2 ст. 109 КПК України, не конкретизував, у чому саме полягає така невідповідність: які саме процесуальні дії не відображені у реєстрі матеріалів, які саме особи, відповідно яких проводились процесуальні дії, не відображені в реєстрі матеріалів.
Також зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи сторони обвинувачення щодо повного додержання слідчим та прокурором вимог КПК України під час вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру, які відображені у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

На апеляційну скаргу прокурора обвинуваченим ОСОБА_8 були подані заперечення, в яких останній виражає свою незгоду з поданою апеляцією та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду, як законну та обгрунтовану, залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Статтею 314 КПК України передбачено, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Також у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291,292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Інших підстав для повернення обвинувального акту чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.
Дослідивши обвинувальний акт та перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що стороною обвинувачення належним чином сформульовано обвинувачення і викладено в ньому фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими.
Тож, з тими підставами, які судом першої інстанції були покладені в основу його рішення про повернення прокурору обвинувального акта, колегія суддів не може погодитись, оскільки апеляційним переглядом встановлено, що в даному кримінальному провадженні вимоги ст. 291 КПК України дотримано, а саме: викладені необхідні відомості, передбачені в цій статті закону, в тому числі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті), як це визначено в п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, яким було складено цей обвинувальний акт, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист, оскільки фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Крім того, у випадку ухвалення вироку, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, суд самостійно формулює обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним. Тобто, остаточно правову кваліфікацію діям обвинуваченого має надати суд за результатами судового розгляду та з огляду на фактичні обставини, які будуть встановлені судом.
Апеляційний суд вважає, що якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, якщо не знайде підтвердження мотив та наслідки складу злочину в якому обвинувачується особа, прокурор вправі змінити обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України, про що можливо ставити питання лише під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого провадження, в протилежному ж випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини обвинуваченого в тому обвинуваченні, яке висуває сторона обвинувачення, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які приймаються в таких випадках.
Крім того, ч. 4 ст. 291 КПК передбачено приєднання до обвинувального акта реєстру матеріалів досудового розслідування без будь-яких вимог щодо змісту цього документу, а тому окремі недоліки, які, на думку суду, містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не може бути розцінена як невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, тобто не може слугувати підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого провадження, є обвинувальний акт, а додатки до нього, визначені ч.4 ст.291 КПК України, як і невідповідність реєстру матеріалів кримінального провадження вимогам ст. 109 КПК України не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого провадження.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що обставини, які стали підставою для повернення обвинувального акта прокурору, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Апеляційним переглядом не встановлено будь-яких суттєвих порушень вимог чинного законодавства, допущених під час складання та затвердження даного обвинувального акта, які б були б підставами для повернення прокурору обвинувального акта.
Колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним, і повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право, але не зобов`язаний, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Наведені ж в ухвалу суду першої інстанції недоліки обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000013 не перешкоджають призначенню судового розгляду та за своєю природою не є тими недоліками, які б вказували на невідповідність даного обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акта до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000013 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4