Справа № 761/4808/22
Провадження № 1-кс/761/3085/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 005 16 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного захід у виді домашнього арешту .
Клопотання обґрунтовано тим, що 10.01.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи викладені у клопотанні, просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання слідчого та застосування відносно його підзахисного такого запобіжного заходу як домашній арешт. Оспорював наявність даних на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України, наявність реальних ризиків, вважаючи клопотання слідчого необґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів викладених стороною обвинувачення та стороною захисту слідчий суддя вважає, що прокурором доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження (проколами огляду, допиту свідків, висновком експерта та іншими матеріалами). У своїй сукупності яких вистачає для твердження на даній стадії про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину.

А тому доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими та спростовуються вищевказаними доказами, сукупність яких є достатньою на даній стадії для висновку про обґрунтованість підозри.

Прокурор просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки вважає, що існують ризики переховування від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Обговорюючи питання наявності зазначених слідчим ризиків щодо можливості переховування підозрюваної, слідчий суддя вважає, що дане твердження заслуговує на увагу, зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_5 хоча і є раніше не судимою особою, при цьому підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років, а тому існування зазначених ризиків є цілком ймовірним.
Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття підозрюваним спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали клопотання містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишать існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею приймаються до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, наявність постійного місця роботи та проживання, той факт, що ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється та інші обставини, що характеризують його особу, а також обставини вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведене у своїй сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Отже, існують передбачені законом підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

У той же час, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житлі, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 179, 193, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки у відповідності до ст.194 КПК, а саме:

- цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою:

АДРЕСА_2 ;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади закордонний паспорт чи

інший документ, що надає право виїзду за межі України.

Звільнити з під варти підозрюваного ОСОБА_5 з моменту доставки останнього за місцем проживання.
Строк дії даної ухвали встановити до 10.04.2022.

Ухвалу направити на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошений 16.02.2022 о 10 год. 15 хв.

Слідчий суддя: