Справа № 203/1809/17
Провадження № 1-кп/0203/43/2022
У Х В А Л А
24.02.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані обвинувальні акти у кримінальному провадженні, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001839 від 08.03.2017, за № 0002915 від 09.03.2017, за № 0002310 від 10.03.2017, та за № 0000691 від 22.03.2017 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.187, ч.2 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и в:

В судовому засіданні ОСОБА_5 звернувся із клопотанням, в якому просить визнати очевидно недопустимими всі докази, які були зібрані під час проведення досудового розслідування за епізодами, які мали місце в м. Чернігові та в м. Київі (№0001839 від 08.03.2017, №0002915 від 09.03.2017, № 0002310 від 10.03.2017), та не досліджувати їх в судовому засіданні, мотивуючи тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які рішення керівника слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, що відображені у відповідних процесуальних документах, про визначення слідчого ОСОБА_6 особою, який уповноважений на здійснення досудового розслідування по об`єднаному кримінальному провадженню, а постанова про призначення групи прокурорів, за якою процесуальним керівником визначено прокурора ОСОБА_7 , не підписана керівником прокуратури, та визнана судом неналежним доказом. Приймаючи до уваги, що остаточна підозра та обвинувальний акт складені не уповноваженим слідчим ОСОБА_6 та погоджені не уповноваженим прокурором ОСОБА_7 , всі докази, зібрані по кримінальному провадженню є недопустимими доказами.
Захисник обвинуваченого підтримав клопотання.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання та просив продовжити дослідження матеріалів кримінальних проваджень.
Вислухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Постановою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури від 28.04.2017 визначена підслідність кримінального провадження за № 0001839 від 08.03.2017 за ч.3 ст.187 КК України по факту розбійного нападу на приміщення відділення ТОВ «Споживчий центр» по вул. Рокосовського 12 в м. Чернігів, яке мало місце 07.03.2017, за Дніпропетровським ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 від 18.04.2017 визначена підслідність кримінального провадження за № 0002915 від 09.03.2017 за ч.3 ст.187 КК України по факту розбійних нападів на приміщення ТОВ «Споживчий центр», які мали місце 09.03.2017 по вул. Теодора Драйзера, 8 та по вул. Володимира Маяковського, 26 м. Києва, за Дніпропетровським ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 від 12.04.2017 визначена підслідність кримінального провадження за № 0002310 від 10.03.2017 за ч.3 ст.187 КК України по факту розбійного нападу на приміщення «Швидко Гроші», яке мало місце 10.03.2017 по проспекту Оболонському, 10 м. м. Києва, за Дніпропетровським ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
22.03.2017 до ЄРДР за № 0000691 внесенні відомості, щодо розбійного нападу в приміщенні ТОВ «Смарт Фінексперт» за адресою: м. Дніпро, вул. Тітова 8б. (т.6 а.к.п.1)
В матеріалах провадження мається постанова заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 від 17.12.2016 року про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000691 від 22.03.2017 року, якою по даному кримінальному провадженню визначено групу прокурорів у складі прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка не підписана службовою особою, яка її ухвалила.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2018 постанову про визначення групи прокурорів від 17.12.2016 у кримінальному провадженні № 0000691 від 22.03.2017 - визнано недопустимим доказом з підстав невідповідності постанови вимогам ст.ст.36,37,110 КПК України.
В матеріалах кримінального провадження мається постанова від 24.03.2017 року, за якою прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 матеріали кримінальних проваджень № 0000691 від 22.03.2017 року за ч.3 ст.187 КК України та № 0000707 від 24.03.2017 за ч.1 ст.263 КК України об`єднані в одне провадження. Зазначена постанова не підписана службовою особою, яка її ухвалила, та ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року визнана недопустимим доказом з підстав невідповідності постанови вимогам ст. 110 КПК України.
Постановою від 17.05.2017 за підписом прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 провадження № 0001839 від 08.03.2017 за ч.3 ст.187 (Чернігів), № 0002915 від 09.03.2017 за ч.3 ст.187 (Київ), № 0002310 від 10.03.2017 за ч.3 ст.187(Київ) та № 0000691 від 22.03.2017(Дніпро) об`єднані в одне провадження.
17.05.2017 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.1 ст.263, ч.ч.1,2 ст.187 КК України за всіма епізодами злочинів. Дана процесуальна дія здійснена слідчим ОСОБА_6 та погоджена прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 .
Обвинувальний акт за всіма епізодами злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.187 КК України, та за ч.1 ст.263 КК України, складено слідчим СВ Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та погоджено прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 .
За змістом статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, невід`ємною складовою якого є здійснення процесуальних дій уповноваженою на те особою в конкретному кримінальному провадженні. Збирання доказів неуповноваженою особою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.2 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відповідно до ч.3 та ч.6 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Як встановлено під час судового розгляду, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які рішення керівника слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, що відображені у відповідних процесуальних документах, про визначення слідчого ОСОБА_6 слідчим, який уповноважений на здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень № 0001839, № 0000691 та № 0000707. Відсутні також рішення про створення слідчої групи в рамках зазначених кримінальних проваджень, до складу якої були би включений зазначений слідчий, а також доручення на проведення досудового розслідування. Постанова про призначення групи прокурорів від 17.12.2016 у кримінальному провадженні № 0000691 від 22.03.2017 - визнана недопустимим доказом.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 754/7061/15 від 22 лютого 2021 зазначила, що відповідно до ст. 36, 37, 110 КПК України рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні, та в разі необхідності - групи прокурорів, що здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно ухвалюватись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова повинна відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення у формі постанови, зокрема бути підписаною службовою особою, яка її ухвалила. Непідписання керівником відповідного органу прокуратури постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.
Аналогічні висновки здійснені Верховним судом у Постановах № 727/4442/19 від 23.02.2021, № 127/10042/18 від 24.03.2021, № 759/833/18 від 28.04.2021.
Верховний суд також зазначив, що рішення про визначення уповноважених осіб, які здійснюватимуть повноваження слідчих у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має знаходитись у матеріалах досудового розслідування. Відсутність зазначеної постанови обумовлює недопустимість доказів, забраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень. (Постанова ВС № 281/422/18 від 17.03.2021, № 127/10042/18 від 24.03.2021, № 759/833/18 від 28.04.2021, № 201/8020/16 від 02.06.2021, № 724/86/20 від 04.10.2021)
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого щодо визнання доказів, які перебувають в матеріалах кримінальних проваджень № 0001839 від 08.03.2017, № 0002915 від 09.03.2017 та № 0002310 від 10.03.2017, очевидно недопустимими, та не дослідження останніх в судовому засіданні на підставі ч.2 ст.89 КПК України, за фактом їх очевидної недопустимості.
Керуючись ст.86,87,89, 110, 372 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Докази, які перебувають в матеріалах кримінальних проваджень № 0002915 від 09.03.2017(том № 8), № 0002310 від 10.03.2017(том № 9), № 0001839 від 08.03.2017(том № 7), визнати очевидно недопустимими, та, на підставі ч.2 ст.89 КПК України, не досліджувати в судовому засіданні, за фактом їх очевидної недопустимості.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1