Справа № 556/1576/17 Провадження №11-кп/802/533/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000403, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , який оскаржує вирок у частині, що стосується його інтересів під час вирішення судом питання про долю речових доказів на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 листопада 2018 року, яким -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий, визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч.1 ст. 121 КК України та йому призначено покарання:
- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Міру покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
Цивільні позови потерпілих задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілих: ОСОБА_10 - 4398,72 грн у рахунок відшкодування матеріальної та 20 000 грн моральної шкоди; ОСОБА_11 49 336,88 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди; ОСОБА_12 2 525,15 грн у рахунок відшкодування матеріальної та 40 000 грн моральної шкоди, а також у дохід держави 4 204 грн у рахунок відшкодування витрат на залучення експертів та 1162,60 грн судового збору.
Постановлено конфіскувати в дохід держави мотоцикл марки JIANSHE, (без реєстраційного номера) та мисливську рушницю ЗК 16-го калібру.

В С Т А Н О В И В

За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16 червня 2017 року близько 23:00 у с. Каноничі Володимирецького району Рівненської області, рухаючись вул. Лісова на незареєстрованому мотоциклі «Jianshe» як пасажир, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, здійснив два постріли з незареєстрованої в установленому законом порядку мисливської гладкоствольної рушниці в автомобіль марки «Volkswagen T6», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався позаду мотоцикла. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 пасажири автомобіля отримали: ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження. Крім того, було пошкоджено вказаний транспортний засіб, належний ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції щодо нього змінити та на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки. Зазначає, злочини вчинив вперше, усвідомив суспільну небезпечність вчиненого, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, з потерпілими примирився та попросив у них вибачення, збитки повністю відшкодував, став на шлях виправлення, позитивно характеризується за місцем проживання, має намір вступати до вищого навчального закладу та офіційно працевлаштовуватись. Є старшим сином в багатодітній сім`ї, яка складається з 13 осіб, допомагає батькам в догляді за наймолодшою сестрою, яка має інвалідність. Вважає, його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, оскільки є особою, яка не становить загрози для суспільства. Просить врахувати думку потерпілих, які просили суд не позбавляти його волі та обрати більш м`яку міру покарання, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням.
ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, оскаржує вирок у частині, що стосується його інтересів при вирішенні судом долі речового доказу, просить вирок в частині конфіскації мотоцикла в дохід держави змінити, повернувши йому мотоцикл марки «JIANSHE», оскільки він є його власником, що підтверджується довідкою - рахунком від 13.03.2014. ОСОБА_7 дав мотоцикла для особистого користування, про те, що він використовувався у вчиненні кримінального правопорушення не знав. Присутнім на проголошенні вироку не був, про конфіскацію мотоцикла дізнався лише 26.12.2018.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та їх представник ОСОБА_13 в судове засідання на 14:00 30.11.2021 не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про годину та дату розгляду справи в апеляційному суді. Це підтверджується телефонограмою від 17.11.2021 та записом в журналі реєстрації телефонограм №1459, сформовані секретарем судового засідання ОСОБА_5 .
Від представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 надійшла до суду заява про проведення апеляційного розгляду без її участі.
Апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності потерпілих та представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 , оскільки у відповідності до ч.1 ст.135 КПК України були належним чином повідомлені про розгляд справи, клопотань та заяв про відкладення розгляду від самих потерпілих не надходило.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та основні доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які подану обвинуваченим та ОСОБА_9 апеляційні скарги підтримали, міркування прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
Встановлено, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї та за ч.1 ст.121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження.
Рівненський апеляційний суд ухвалою від 18.07.2019 вирок щодо ОСОБА_7 у частині його засудження за ч.4 ст.296 КК України скасував і закрив кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України та виключив з резолютивної частини вироку рішення суду про призначення обвинуваченому покарання на підставі ст.70 КК України. Призначив ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнив від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Верховний Суд постановою від 05.12.2019 задовольнив касаційну скаргу прокурора, скасував ухвалу Рівненського апеляційного суду від 18.07.2019 щодо ОСОБА_7 і призначив новий розгляд даного кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Волинський апеляційний суд ухвалою від 05.08.2020 залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та ОСОБА_9 , який оскаржив вирок в частині, що стосується його інтересів під час вирішення судом долі речового доказу, а вирок місцевого суду залишив без змін.
Верховний суд постановою від 18.05.2021 задовольнив касаційні скарги потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , та частково задовольнив касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , скасував ухвалу Волинського апеляційного суду від 05.08.2020 щодо ОСОБА_14 і призначив новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Згідно із ч.1 ст. 316 КК України вказівки суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Відтак, новий розгляд матеріалів даного кримінального провадження апеляційний суд проводить із урахуванням вказівок Верховного Суду.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухваленим на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
На думку апеляційного суду, вважаючи доведеною винуватість ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, предбачених ч. 4 ст. 296 та ч.1 ст. 121 КК України, місцевий суд проаналізував та дав належну юридичну оцінку усім зібраним доказам для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.
Диспозиція ч.4 ст.296 КК України встановлює кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.
Основним безпосереднім об`єктом злочину є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у повазі та ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу. Хуліганські дії, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях. Водночас громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб чи у присутності лише потерпілого (вночі, у безлюдному місці, у квартирі). Хуліганські дії можуть супроводжуватися ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.
Разом із тим, надавати правильну кримінально-правову оцінку хуліганству та відмежовувати його від інших кримінально караних діянь належить, зокрема, за об`єктом злочину і такою ознакою суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Особливість мотиву хуліганства (явна неповага до суспільства) полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), протиставити себе іншим чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і установлених у суспільстві правил поведінки.
Хуліганство слід відрізняти від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_7 рухаючись на мотоциклі, як пасажир, під керуванням свого знайомого ОСОБА_15 приїхали із с. Кідри в с. Каноничі Володимирецького району Рівненської області, роз`їжджав вулицями села в масці (балаклаві) зі зброєю (мисливською гладкоствольною рушницею). Помітивши це, жителі села повідомили працівників поліції. У подальшому, рухаючись мотоциклом на вул.Лісовій у с. Каноничі, ОСОБА_7 , тримаючи в руках рушницю, двічі вистрілив в автомобіль марки «Volkswagen T6», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 , в якому перебувало декілька пасажирів, який їхав позаду мотоцикла. Внаслідок дій обвинуваченого, ОСОБА_10 отримав вогнепальне поранення грудної клітки, передньої черевної стінки, правого стегна та руки, без пошкодження внутрішніх органів (легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я), а ОСОБА_12 проникаюче вогнепальне поранення грудної клітки зліва і лівого передпліччя (тяжкі тілесні ушкодження). Крім того, було пошкоджено і сам автомобіль, який належав ОСОБА_11 .
Місцевий суд погодився із кваліфікацією дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України на підставі показань потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які перебували в автомобілі, що рухався на вул.Лісовій в с.Каноничі за мотоциклом, а також показаннями працівників поліції ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які переслідували мотоцикл та їхали за мотоциклом та автомобілем, свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Також в основу обвинувального вироку в цій частині місцевим судом покладено й інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 .
Протоколом огляду місця події від 17.06.2017 зафіксовано, на узбіччі автодороги в напрямку смт.Володимирець припаркований автомобіль марки "Volkswagen T6" державний номерний знак НОМЕР_1 , на капоті та лобовому склі якого наявні пошкодження у вигляді наскрізних отворів, які утворились внаслідок пострілу з мисливської рушниці, яку добровільно видав ОСОБА_7 . Мотоцикл марки «JIANSHE», без реєстраційного номера, з пошкодженою задньою фарою, був виявлений в кюветі праворуч від автодороги, в дев`яти метрах від її краю.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2017 потерпілий ОСОБА_11 дав покази з приводу подій, які мали місце 16.06.2017, показав місце розташування транспортних засобів на момент зіткнення та механізм нанесення ОСОБА_7 пострілів з мисливської рушниці по автомобілю, в якому він перебував. Свідок ОСОБА_19 дав аналогічні показання, які зафіксовані в протоколі проведення слідчого експерименту від 04.09.2017.
З висновку експерта №113 від 21.06.2017, у потерпілого ОСОБА_12 наявні тілесні ушкодження у вигляді вогнепального проникаючого поранення грудної клітки зліва і лівого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження виникли в результаті вогнепального поранення, можливо, внаслідок пострілу з мисливської рушниці при обставинах в період вказаний у постанові та які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя на момент їх заподіяння.
Згідно висновку експерта №114 від 21.06.2017, у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних поранень грудної клітки передньої черевної стінки, правого стегна та правої руки. Вказані тілесні ушкодження виникли в результаті вогнепального поранення, можливо, внаслідок пострілу з мисливської рушниці при обставинах в період вказаний у постанові та які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Висновком балістичної експертизи №1.2-292/17 від 13.07.2017 підтверджено, що мисливська гладкоствольна рушниця, яка виявлена та вилучена в ході огляду місця події 17.06.2017, моделі "ЗК" з номерами на деталях: на ців`ї №9038, на підствольному гачку № НОМЕР_2 , на важелі затвору № НОМЕР_3 , 16-го калібру є придатною для стрільби мисливськими набоями 16-го калібру.
Висновком судової вибухотехнічної експертизи №2.1.-887/17 від 08.09.2017 встановлено, на марлевому тампоні - протирки каналу ствола досліджуваної рушниці, в складі нашарувань речовини світло-коричневого кольору виявлено суміш продукту пострілу (вибухового перетворення) бездимного (нітроцелюлозного) пороху (одноосновного) і нафтопродукту (нафтова олія).
Висновками даних експертиз підтверджено факт здійснення пострілів саме з мисливської рушниці.
Вищевказані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку дають можливість відтворити обставини вчинення даного злочину та свідчать про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Обвинувачений рухаючись на мотоциклі на вулиці в населеному пункті, в присутності сторонніх осіб, в масці (балаклаві) зі зброєю (мисливською гладкоствольною рушницею) в руках, здійснив постріли в автомобіль, в якому перебували кілька людей, із якими він попередньо не був знайомий, не спілкувався з ними, не мав ніяких особистих стосунків. Дані обставини не заперечував і сам ОСОБА_7 , даючи показання в суді.
На думку апеляційного суду, невідповідностей висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, який грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї, не встановлено.
Вищевказаними доказами підтверджується винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження.
Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, виріс в багатодітній сім`ї, характеризується посередньо, неодружений, не працює, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суспільно корисною працею не займається, обґрунтовано призначив йому мінімальне покарання, визначене санкціями ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке слід відбувати реально.
Обставини, що пом`якшують покарання та його обтяжують, місцевим судом не встановлено.
Доводи ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про його щире каяття, повне визнання ним вини у вчиненому, відшкодування шкоди потерпілим, які не наполягали на призначенні йому суворої міри покарання, виключно позитивної характеристики за місцем проживання, всі ці обставини в їх сукупності, були враховані місцевим судом при призначенні обвинуваченому покарання та не дають підстав колегії суддів для застосування до нього положень ст.75 КК України.
На думку апеляційного суду, таке покарання, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Проаналізувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкціями статей ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, суд першої інстанції дотримався вимог закону та в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину, особу винного і інші обставини кримінального провадження.
Посилання ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на те, що він є власником мотоцикла «Jianshe», без реєстраційного номера, не знав про незаконне його використання обвинуваченим ОСОБА_7 , а тому є підстави для повернення його йому, як власнику, на думку апеляційного суду, необґрунтовані. ОСОБА_9 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження набуття права власності на мотоцикл, який не зареєстрований у встановленому законом порядку. Надана ним копія довідки - рахунку №340357 від 13.03.2014, не відповідає вимогам ст.99 КПК України та не являється документом, яким підтверджується право власності особи на певну річ.
Вирішуючи питання про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції законно конфіскував в дохід держави мотоцикл марки «JIANSHE» без реєстраційного номера.
Правове регулювання відносин, пов`язаних із набуттям права власності на рухоме майно (у зазначеному випадку) мотоцикл, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Зокрема, наведеним Порядком передбачено обов`язок власників ТЗ та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) ТЗ протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (Постанова КЦС ВС від 30 жовтня 2019 року по справі № 683/2694/16-ц).
Висновок суду про конфіскацію мотоцикла в дохід держави є вірним і з ним погоджується апеляційний суд. Підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 відсутні.
Таким чином, усі доводи, викладені обвивинуваченим та ОСОБА_9 , в поданих ними апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування або зміни оскаржуваного вироку в означених ними частинах.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, апеляційні скарги обвинуваченого та ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.11.2018 щодо ОСОБА_7 - без змін.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , а також ОСОБА_9 , який оскаржує вирок у частині, що стосується його інтересів при вирішенні судом питання про долю речових доказів залишити без задоволення, а вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 листопада 2018 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: