ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.10.2021 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва у кримінальному провадженні №0000043 від 15.01.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, зареєстрованої та жительки цього АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
02.07.2021 з Київської міської прокуратури до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, разом із угодою про визнання винуватості, укладеною 30.06.2021 між прокурором у кримінальному провадженні №0000043 від 15.01.2021 прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 із одного боку та підозрюваною у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого, укладену за участю захисника ОСОБА_5 .

Так, Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі Закон № 2628-VIII) з 01.07.2019 запроваджено ліцензування діяльності усіх суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним.

Статтею 15 Закону №2628-VIII визначено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Пунктом 10.2.4 «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» забороняється приймати нафтопродукти у разі: неналежного оформлення або відсутності ТТН; невідповідності якості нафтопродукту вимогам нормативного документа; відсутності паспорта якості на нафтопродукт або неналежного його оформлення (відсутність номера, марки та виду, заповнення не за всіма показниками якості); відсутності копії сертифіката відповідності.

Частиною 2 ст. 50 ЦК України передбачено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належить пальне, у тому числі товари (продукція), що використовуються як пальне для заправлення транспортних засобів, обладнання або пристроїв з двигунами внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення, з двигунами внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, з двигунами внутрішнього згоряння з кривошипно-шатунним механізмом.

Так, було встановлено, що упродовж із грудня 2020 року по березень 2021 року ОСОБА_3 , визначивши вчинення злочину одним із джерел для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, переслідуючи корисливі цілі спрямовані на протиправне збагачення, діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері господарської діяльності, не будучи суб`єктом підприємницької діяльності, не маючи спеціального дозволу на право здійснення торгівлі підакцизними товарами (нафтопродуктами), на території АЗС за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 16, що належить та фактично використовується ТОВ «Імпульс LTD», організувала діяльність направлену на придбання, зберігання та збут фальсифікованих нафтопродуктів, а саме бензину, який не відповідає вимогам нормативної документації зазначеній в «Технічному регламенті щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив» та вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні ЄВРО. Технічні умови» до автомобільних бензинів, за наступних обставин.

01.12.2020 на підставі цивільно-правового договору від 01.12.2020 №4 ОСОБА_3 було прийнято на роботу до ТОВ «Імпульс LTD» оператором автозаправочної станції (АЗС) у м. Києві (вул. Лугова, 16).

Згідно своїх обов`язків відповідно до договору остання у свою зміну (три зміни на тиждень) здійснювала відпуск споживачам нафтопродуктів, а саме: бензинів та дизельного пального, а також приймала придбані ТОВ «Імпульс LTD» нафтопродукти, а саме зливала їх з бензовозів до резервуарів АЗС, маючи таким чином вільний доступ до сховищ паливно-мастильних матеріалів.

У першій декаді грудня 2021 року в невстановлений досудовим розслідуванням день, у вечірній час доби ОСОБА_3 , перебуваючи на території АЗС у м. Києві (вул. Лугова, 16) познайомилась із раніше невідомою особою на ім`я « ОСОБА_6 », в розмові з яким, останній повідомив, що в нього є можливість постачати незаконно виготовлене пальне (бензин) з використанням дешевих хімічних домішок, без відповідних документів, які б свідчили про його якість та походження, по значно заниженим цінам, а саме за ціною 18 грн за 1 літр.

ОСОБА_3 , розуміючи що придбаний незаконно виготовлений бензин від особи на ім`я « ОСОБА_6 » може у подальшому реалізовувати кінцевим споживачам за 24 грн за літр (офіційна ціна бензину АЗС ТОВ «Імпульс LTD»), отримуючи таким чином незаконний прибуток кожну робочу зміну. Переслідуючи мету, направлену на отримання неконтрольованого державою прибутку, ОСОБА_3 домовилась з вищевказаною невстановленою слідством особою на ім`я « ОСОБА_6 » придбавати незаконно виготовлений фальсифікований бензин, який останній повинен постачати за попередньо обумовленим місцем, маючи на меті його подальший збут споживачам за місцем своєї роботи на території АЗС за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, під час виконання своїх посадових обов`язків у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на придбання, зберігання та реалізацію фальсифікованих нафтопродуктів на території вищевказаної АЗС.

Розробивши план своїх дії, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету отримання неконтрольованого прибутку шляхом незаконного збуту фальсифікованих підакцизних товарів, приступила до реалізації своїх злочинних намірів, що полягали у придбанні незаконно виготовленого бензину від невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_6 », подальшого його залиття у резервуари на території АЗС та реалізації відповідних надлишків споживачам за готівкові кошти за ціною 24 грн за 1 літр бензину.

Зокрема, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, упродовж з грудня 2020 року по березень 2021 року (більш точні часта обставини не встановлено) придбавала у зазначеної невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_6 » незаконно виготовлений бензин невідомого походження у кількості 100 л за ціною 18 грн за літр і здійснила його залиття у резервуари №1-3 на території АЗС ТОВ «Імпульс LTD» за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 16, та у подальшому під час своїх робочих змін, реалізувала сформовані в резервуарах №1-3 надлишки бензину клієнтам зазначеної АЗС за готівкові кошти.

Таким чином, під час реалізації своїх злочинних намірів спрямованих на придбання з метою збуту, зберігання та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, ОСОБА_3 , діючи у нічний час доби приблизно з 22:00 до 05:00 години, виключно у свою нічну зміну, у різні дні тижня (три зміни на тиждень) протягом грудня 2020 року-березня 2021 року, здійснювала придбання у невстановленої досудовим розслідуванням особи бензину, що не відповідає вимогам ДСТУ, зберігання його на території вищезазначеної АЗС у резервуарах №1-3, шляхом змішування із бензинами, що містились у вказаних резервуарах, та подальшу реалізацію такого недоброякісного пального, шляхом заправки автомобілів невстановленим досудовим розслідуванням фізичним особам (споживачам), отримуючи кожну зміну незаконний прибуток у розмірі близько 600 грн.

При цьому, службовим особам ТОВ «Імпульс LTD» та працівникам АЗС за адресою: АДРЕСА_2 , не були відомі злочинні наміри ОСОБА_3 і вони не були обізнані про незаконні дії останньої.

Зокрема, факт реалізації фальсифікованих нафтопродуктів, а саме бензину, що не відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015, встановлено за заявою ОСОБА_7 та паспортом якості №682, складеним Випробувальним центром «10 Хіммотологічний центр» за результатом дослідження зразку придбаного ОСОБА_7 бензину марки А-92 на території зазначеної АЗС.

15.03.2021 в ході проведення обшуку на АЗС за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 16, в резервуарах №1-3 виявлено бензин, зразки якого відібрано для проведення експертного дослідження.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів від 05.04.2021 №11039/21-34/11380/11381/21-34 зразки бензину відібрані на АЗС за адресою: АДРЕСА_2 не відповідають вимогам «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив» (додаток 2) та не відповідають вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні ЄВРО. Технічні умови» для бензину автомобільного А-92 Євро5.

Таким чином, ОСОБА_3 за вищевказаних обставин з корисливих мотивів упродовж грудня 2020 року-березня 2021 року вчинила незаконне придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених нафтопродуктів (палива).

Такі дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовлених підакцизних товарів, сторона обвинувачення кваліфікувала за ч. 1 ст. 204 КК України.

02.07.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт разом разом із угодою про визнання винуватості від 30.06.2021 з якої вбачається наступне.

Сторонами цієї угоди є:

прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі статей 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000043 від 15.01.2021;

підозрювана у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Угода про визнання винуватості укладена між сторонами за участю захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 .

Угода про визнання винуватості містить: формулювання підозри (обвинувачення) та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що наведено вище за текстом мотивувальної частини цього вироку); істотні для цього кримінального провадження обставини; беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень; узгоджене покарання та згода підозрюваного (обвинуваченого) на його призначення.

Так, згідно з даною угодою, прокурор та підозрювана дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних обставин кримінального провадження та правової кваліфікації дій підозрюваної ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 204 КК України, підозрювана ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 204 КК України у виді штрафу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн.

Підозрювана надала згоду на призначення зазначеного покарання судом.

Угода про визнання винуватості також містить інформацію про роз`яснення належним чином підозрювані ОСОБА_3 : про наслідки її укладання та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України; про наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також і про наслідки відмови від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін (прокурора і підозрюваної), а також підписана захисником ОСОБА_5 ..

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні також просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні, підтримавши позицію своєї підзахисної, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував та просив суд затвердити.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 ознайомлена зі своїми правами, усвідомлює формулювання і характер обвинувачення, а також розуміє та погоджується з покладеними на неї обов`язками щодо беззастережного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, співпраці з правоохоронними органами у встановлені та притягненні до кримінальної відповідальності інших осіб, а також у сприянні виявлення, припинення та притягнення винних осіб до відповідальності.

Суд встановив, що угода про визнання винуватості укладена між сторонами добровільно, тобто без застосування примусу, погроз, насильства та не є наслідком обіцянок, дій або інших обставин, ніж ті, які нею передбачені.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, встановивши, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого остання визнає себе винуватою, вид та розмір покарання та інші визначені в угоді заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, враховуючи, що злочин у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою віднесений до невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає, будь-якої майнової, моральної, фізичної шкоди не завдано, суд дійшов висновку, що угода відповідає вимогам закону.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та ступеню тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_8 визнала себе винуватою, даних про її особу, а також обставин, що пом`якшують покарання, що відображено в змісті угоди, та відсутності таких, що його обтяжують. У зв`язку з чим, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам його призначення, які встановлені законом України про кримінальну відповідальність та знаходиться у межах санкції ч. 1 ст. 204 КК України.

З огляду на викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутній.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись положеннями статей 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.06.2021 між прокурором у кримінальному провадженні №0000043 від 15.01.2021 прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 із одного боку та підозрюваною у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого, укладену за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 204 КК України у виді штрафу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта до проведення експертизи №11039/21-34/11380/11381/21-34 від 05.04.2021 в сумі 9 438 (дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім) грн 55 коп (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження).

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суддя ОСОБА_1