УХВАЛА
Іменем України

04.01.2022 Справа №607/24128/21 Провадження № 1-кс/607/7780/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 17.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України,

УСТАНОВИВ:

29.12.2021 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 17.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.

Скарга мотивована тим, що 17.12.2021 дізнавачем сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 винесено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України. Однак скаржник вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було проведене неналежним чином. Зокрема, скаржник вважає, що дізнавачем безпідставно було відмовлено у його клопотаннях про проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, чим порушені його права як потерпілого. За таких підстав ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 17.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, та просив скаргу задовольнити. Вказав, що у межах даного кримінального провадження дізнавачем не здійснено жодних слідчих дій для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. Також зазначив, що у межах даного кримінального провадження він є потерпілим, однак дізнавачем не закріплений такий процесуальний статус у порядку передбаченому КПК України. Крім цього, зауважив, що дізнавачем було відмовлено в усіх його клопотаннях про проведення слідчих (розшукових) дій, оскільки він не є потерпілим.

У судове засідання дізнавач сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неприбуття.

Вказане згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши зміст скарги та додані до неї документи, а також матеріали кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Так, сектором дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000152 від 17.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.

Відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.08.2021 відповідно до заяви ОСОБА_3 від 23.07.2021 за фактом самовільного присвоєння повноважень регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини в Тернопільській області та самоуправства щодо незаконного використання бланку Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини.

Постановою дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 17.12.2021 дане кримінальне провадження закрите відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Як видно, закриваючи кримінальне провадження № 0000152 від 17.08.2021, в мотивувальній частині постанови від 17.12.2021 дізнавач зазначив, що під час проведення досудового розслідування встановлено, що за даним фактом подія злочину не знайшла свого підтвердження, відтак відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України дізнавач прийняв рішення про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя не погоджується з постановою дізнавача від 17.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021 та вважає її передчасною з таких підстав.

Частина 2 ст. 9 КПК України встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Оцінюючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

У ст. 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий, дізнавач в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Разом з тим для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема про закриття кримінального провадження, положення ч. 1 ст. 94 КПК України покладають на слідчого, дізнавача обов`язок на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим за наявними в провадженні матеріалами, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, і відповіді на всі порушені нею питання, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).

При цьому мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»).

Перевіркою матеріалів кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021 встановлено, що дізнавач сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 при закритті цього кримінального провадження вказаних вимог закону не дотримався.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021, під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні дізнавачем здійснені такі слідчі (розшукові) та процесуальні дії: надіслано запит Регіональному представнику Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Тернопільській області; відібрані пояснення у ОСОБА_5 ; неодноразово винесені постанови про відмову в задоволенні клопотань ОСОБА_3 . Жодних інших слідчих (розшукових) дій з метою повного, всебічного з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення дізнавачем виконано не було.

Так, з відповіді на запит Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за вих. № 13555.2/9279.9/21/46 від 16.11.2021 вбачається, що дійсно ОСОБА_5 є працівником Відділу регіонального представництва в центральних областях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також зазначено, що для отримання копій підтверджуючих документів необхідно звернутись до Служби управління персоналом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Разом з тим дізнавачем не були отримані необхідні підтверджуючі документи, оскільки відсутні будь-які відомості, які б підтверджували, що дізнавач звертався з запитом до Служби управління персоналом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або з клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до цих документів. Відтак дізнавачем не було належним чином оглянуто, досліджено та проаналізовано зміст документів, які б підтверджували, що ОСОБА_5 є працівником Відділу регіонального представництва в центральних областях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Також слідчий суддя зазначає, що для всебічного дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення дізнавачу необхідно було здійснити допит ОСОБА_3 , який власне і повідомив про вчинене кримінальне правопорушення. Однак у судовому засіданні скаржник повідомив, що не був допитай дізнавачем. При цьому у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, які б підтверджували належний виклик ОСОБА_3 до дізнавача, зокрема шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, як це передбачено ст. 135 КПК України.

Крім цього, під час здійснення дізнання дізнавачем в порушення вимог ст. 55 КПК України у встановленому законом порядку не вирішено питання про визнання або відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні. У судовому засіданні скаржник пояснив, що вважає себе потерпілим, оскільки звернувся до органу досудового розслідування з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому слідчий суддя вважає, що питання визнання чи невизнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні має вагоме значення, оскільки ОСОБА_3 до органу дізнання було подано ряд клопотань про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема і про його допит, однак у задоволенні цихклопотань було відмовлено. Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотань ОСОБА_3 , дізнавач зазначав, що останній не може звертатись з такими клопотання, оскільки не є потерпілим. Відтак слідчий суддя вважає, що важливим у даному кримінальному провадженні було встановити процесуальний статус ОСОБА_3 .

Крім цього, при винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим не було дотримано вимоги ст. 110 КПК України щодо належної мотивації закриття провадження, оскільки слідчий обмежився лише посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яким передбачено таку підставу закриття кримінального провадження як встановлення відсутності складу кримінального правопорушення, проте в мотивувальній частині постанови жодним чином не обґрунтував підстави прийняття даного рішення з посиланням на відповідні докази, отримані під час досудового розслідування.

У зв`язку з цим слідчий суддя вважає, що існують обставини, що вказують на поверхневість здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, та як наслідок рішення дізнавача про закриття кримінального провадження слід оцінювати як невмотивоване.
Зазначене стало підставою передчасного і помилкового висновку дізнавача про можливість закриття кримінального провадження з підстав, вказаних в оскаржуваній постанові.
Такі обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.
Таким чином скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 17.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України, підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню як така, що винесена передчасно, без повного та всебічного встановлення всіх обставин, що становить безумовне порушення такої засади кримінального провадження як законність.
При цьому слідчий суддя вважає, що на теперішній час не вичерпано процесуальної можливості встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні шляхом проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000152 від 17.08.2021. Під час проведення досудового розслідування належить вжити всіх заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі (розшукові) дії, зазначені в мотивувальній частині цієї ухвали, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи.
Керуючись ст. 2, 9, 84, 91, 92, 303, 306, 307, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити повністю.
Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 17.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.
Копію ухвали надіслати сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000152 від 17.08.2021.
Повернути матеріали кримінального провадження № 0000152 від 17.08.2021 сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1