Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4929/14-к
Провадження №1-кп/523/18/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м.Одеси об`єднані обвинувальні акти кримінальних проваджень за №0006808 від 25.10.2013р., №0003402 від 7.09.2019р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого неофіційно поваром, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 186 ч.2 КК України,-

Встановив:

24.10.2013 року приблизно о 19:30 годині, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відносно якого Суворовським районним судом м. Одеси ухвалений обвинувальний вирок від 10.06.2014р., знаходячись біля будинку №103, розташованому по вул. Кап. Кузнєцова у м. Одесі, діючи з корисливих мотивів та умислом на вчинення розбійного нападу, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, реалізуючи свій протиправний умисел, розподіливши між собою ролі, відповідно якої ОСОБА_6 підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_7 та відкрито заволодів належним потерпілому майном, а саме мобільним телефоном марки «Нокіа» вартістю 1350 грв. В цей момент ОСОБА_5 підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_8 та погрожуючи застосуванням насилля, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, яке виразилося в демонструванні приставленого до горла потерпілого предмету, схожого на ніж та нанесення удару в область голови, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Соні Еріксон», срібним ланцюжком та срібним хрестиком, належного ОСОБА_8 , після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1085 гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №3739 від 25.11.2013 року потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забоїв м`яких тканин лівої тьмяно потиличної та правої тім`яної областей, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути руки (стиснута в кулак рука, ноги у взутті), отримання вказаних тілесних ушкоджень в результаті однократного падіння на площину з положення стоячи або близького до такого виключається, які викликали розлад здоров`я, що не перевищує більше трьох тижнів, що за критеріями п.п.2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного виявлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 6.09.2019 року приблизно о 11:00 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №79-а, розташованому по пр. Добровольського у м. Одесі, маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи навмисно з корисливих мотивів, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_9 , підбіг до потерпілої та шляхом ривку відкрито заволодів золотим ланцюжком вагою 6,05гр. вартістю 6450 гривень з золотою підвіскою у вигляді хрестика з камінцями вагою 5гр. вартістю 17000 гривень, які висіли на шиї потерпілої, після чого з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 23450 гривень.

Крім того, 7.09.2019 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №39, розташованому по вул. Ак. Заболотного у м. Одесі, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи навмисно з корисливих мотивів, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_10 , підбіг до потерпілої та шляхом ривку зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 25гр. вартістю 25000 гривень з золотою підвіскою у вигляді хрестика з камінцем «фіоніт» вагою 7гр. вартістю 7050 гривень, після чого з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 32050 гривень.

Крім того, 29.09.2019 року приблизно о 15:30 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №52, розташованому по вул. Бочарова у м. Одесі, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи навмисно з корисливих мотивів, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_11 , підійшовши до потерпілої, шляхом ривку зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 8,23гр. вартістю 12345 гривень з золотою підвіскою у вигляді «християнської рибки» вагою 0,81гр. з камінцями вартістю 3240 гривень та підвіскою у вигляді «літери Д» вагою1,7гр. вартістю 1560 гривень, після чого з місця злочину втік, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 17145 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті за ст.ст.187 ч.2, 186 ч.2 КК України, змінивши свою позицію у ході судового провадження, та пояснив, що у жовтні 2013 року разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , гуляючи по вулиці Заболотного у м. Одесі, звернули у темний провулок вул. Кап Кузнєцова, де зіткнулися з двома хлопцями, між ним виникла словесна перепалка, він потребував у одного з них ОСОБА_8 віддати мобільний телефон, але потерпілий відмовлявся. В той момент він тримав в руці ключі від квартири, один з них від парадної був великого розміру, з метою налякати та заволодіти чужим майном, взяв ОСОБА_8 за комір та підставив металевий ключ до його горла, потім наніс удар в область голови потерпілого, після чого заволодів належним йому мобільним телефоном. ОСОБА_6 в свою чергу забрав мобільний телефон у другого потерпілого ОСОБА_7 .

Крім того, у вересні 2019 року проходив по вул. Заболотного у м. Одесі, побачив жінку, на шиї якої висіли золоті вироби. Вона йшла йому назустріч, проходячи повз неї, зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок з підвіскою, та втік. В подальшому викрадене майно здав у ломбард. Також у вересні 2019 року у денний час доби на вул. Добровольського зірвав з шиї жінки золотий ланцюжок, який потім здав в ломбард, отримані кошти витратив на власний розсуд. Через деякий час, в кінці вересня 2019 року на вул. Бочарова побачив жінку, яка йшла йому назустріч. Порівнявшись з нею, зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок з підвіскою, які також здав в ломбард, розпорядившись грошовим коштами на власний розсуд.

Вину визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не заперечуючи фактичні обставин скоєних злочинів та не оспорюючи кваліфікацію дій, в добровільному порядку повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток відповідно заявлених позовних вимог, претензій будь-якого характеру до нього не має, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання.

Причини свого вчинку щодо спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень обвинувачений пояснити не зміг, водночас висловлюючи щире каяття у скоєному, запевняючи, що на теперішній час в повній мірі усвідомив свою провину, зробив висновки, виправився, змінив своє ставлення до скоєного, більше нічого подібного вчиняти не буде.

Крім того, незважаючи на визнання ОСОБА_5 своєї вини, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.2, 186 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що восени - у жовтні 2013 року разом з товаришем ОСОБА_12 йшли по вул. Кап. Кузнєцова у м. Одесі до подруги, коли звернули за кут будинку, перетнулися з хлопцями, які йшли їм назустріч, один з них приставив йому до горла предмет, схожий на ніж, став погрожувати, що забере у нього мобільний телефон. Він спочатку не віддавав телефон, після чого хлопець наніс йому один удар по голові, від чого він впав, далі не пам`ятає. Телефон, який він тримав в руках, забрали, зірвали з його шиї срібний ланцюжок з хрестиком, «пошарили» по кишеням та втекли. Водночас потерпілий додатково пояснив, що в той момент, коли йому приставили предмет до горла, він злякався, реально побоювався за своє життя, внаслідок нанесеного удару у нього був струс головного мозку, він звертався до лікарні за медичною допомогою.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка погрожувала йому предметом, схожим на ніж та заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Соні Еріксон». Також ОСОБА_8 підтвердив, що йому в повному обсязі відшкодований завданий збиток, будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Щодо міри покарання відносно ОСОБА_5 потерпілий поклав вирішення питання на розсуд суду, не наполягаючи на суворій мірі покарання.

- Повідомлення оператору «102» від 24.10.2013 року, відповідно якого біля будинку №103, розташованому по вул. Кап. Кузнєцова в м. Одесі було здійснене пограбування ОСОБА_8

- Медична довідка за №865 від 24.10.2013 року з КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» відносно ОСОБА_8 ;

- Протоколом огляду місця події від 24.10.2013 року, в ході якого в присутності понятих була оглянута місцевість біля будинку №103 по вул. Кап. Кузнєцова у м. Одесі;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.11.2013 року, в ході якого у присутності понятих потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фото під номером 3 із чотирьох пред`явлених фотознімків ОСОБА_5 , як особу, яка біля будинку АДРЕСА_2 , приклала до його горла предмет, схожий на ніж та заволоділа майном потерпілого ОСОБА_8 ;

- Висновком судово-медичної експертизи за №3739 від 25.11.2015 року, відповідно якому у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забоїв м`яких тканин лівої тьмяно потиличної та правої тім`яної областей, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути руки (стиснута в кулак рука, ноги у взутті). Отримання вказаних тілесних ушкоджень в результаті однократного падіння на площину з положення стоячи або близького до такого виключається. Яких не будь тілесних ушкоджень, які могли бути спричинені дією ріжучого або колото-ріжучого предмету не виявлено. Вказані тілесні ушкодження викликали розлад здоров`я, що не перевищує більше трьох тижнів, що за критеріями п.п.2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного виявлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2013 року за участі ОСОБА_5 та його захисника у присутності понятих, в ході якого обвинувачений відтворював обставини подій, які мали місце 24.10.2013 року з фото таблицею.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2013 року за участі потерпілого ОСОБА_8 у присутності понятих, в ході якого були відтворені обставини подій, які мали місце 24.10.2013 року з фото таблицею.

- Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2014 року, яким ОСОБА_6 був засуджений за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки за обставин вчинення злочину, який мав місце 24.10.2013 року.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні інкримінованих йому злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 186 ч.2 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням за ст.186 ч.2 КК України не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень, в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисні злочини, передбачені ст.ст.187 ч.2, 186 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками:

- ст.187 ч.2 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу /розбій/, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

- ст.186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчинений повторно та його вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на теперішній час має позитивні плани на майбутнє, про що свідчить його поведінка під час проведення судового провадження, усвідомлення своєї провини та каяття, також суд враховує, що обвинувачений має родину, постійне місце проживання та реєстрації, на його утриманні перебуває малолітня дитина, що підтверджено копіями документів, долучених до матеріалів кримінального провадження, його негативне відношення до скоєного діяння, добровільне відшкодування завданого ОСОБА_8 збитку в повному обсязі, що підтверджується розпискою потерпілого, датованої 16.06.2016 року, долученої до матеріалів кримінального провадження.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.п.1,2 КК України суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Крім цього, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експертів для проведення судово-медичної експертизи щодо потерпілого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Також з огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням наданих до суду матеріалів з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування речові докази не долучалися.

Матеріали кримінальних проваджень за №0006808 від 25.10.2013р., №0003402 від 7.09.2019р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Також суд приймає до уваги, що в рамках кримінального провадження за №0006808 від 25.10.2013р. потерпілим ОСОБА_8 18.12.2013 року був пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування на його користь матеріального збитку у сумі 1085 гривень та моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, який суд вважає за необхідне залишити без розгляду, у зв`язку з відшкодуванням завданого збитку в повному обсязі, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання.

Разом з цим суд вважає за необхідне вирішити питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 заявленого 14.11.2019 року у кримінальному провадженні за №0003402 від 7.09.2019р. у розмірі 32050 гривень матеріальної шкоди; цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 заявленого про стягнення на її користь з ОСОБА_5 завданого матеріального збитку у сумі 17145 гривень та моральної шкоди 10000 гривень; цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 заявленого про стягнення на її користь з ОСОБА_5 завданого матеріального збитку у сумі 23450 гривень.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 заявлений на суму 32050 гривень спричиненої матеріальної шкоди, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 заявлених у розмірі 23450 гривень матеріального збитку, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_11 заявлених у розмірі 17145 гривень матеріального збитку суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі, оскільки зазначена сума входить в об`єм пред`явленого обвинувачення, найшла своє підтвердження у ході судового розгляду та не заперечувалась обвинуваченим ОСОБА_5 .

При цьому, оцінюючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_11 заявлені у розмірі 10 тис. гривень морального збитку, суд, приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого при вчиненні злочину, також виходячи з характеру та обсягу душевних, психологічних, фізичних страждань, їх тривалості та значимості для потерпілої, вимушених змін в її життєвих стосунках, вважає за необхідне задовольнити частково, а саме у сумі 5 тис. гривень.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, оцінюючи обставини, спосіб та мотивацію вчинених злочинів, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєних діянь, які відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, які мали місце у 2013р.та 2019р., враховуючи особу ОСОБА_5 , який у судовому засіданні вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, приймаючи до уваги спосіб його життя, сімейний стан, наявність утриманців, міцних соціальних зв`язків, постійного місця мешкання, вбачається наявна мотивація до позитивних змін у житті, бажання вести законослухняний спосіб життя, крім того до затримання був працюючим, добровільно відшкодував завданий збиток одному з потерпілих, негативне ставлення до скоєного, а також думку прокурора щодо призначення міри покарання, загальний термін знаходження ОСОБА_5 під вартою, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі з урахуванням вимог ст.70 КК України є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження в рамках об`єднаного кримінального провадження за №0006808 від 25.10.2013р. щодо ОСОБА_13 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який діяв з 9.12.2015 року відповідно протоколу затримання особи від 9.12.2015 року, ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23.12.2015р. (т.1 а.с. 84-85, 89-90) по 23.05.2017 року відповідно ухвали Суворовського районного суд м. Одеси від 23.05.2017 року, якою був змінений запобіжний захід на нічний домашній арешт. В подальшому відносно ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження за №0003402 від 7.09.2019р. ухвалою Суворовського районного суд м. Одеси від 3.10.2019 року був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який діє до теперішнього часу.

За змістом ст.4 ч.2, ч.3 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до положень ст.5 ч.2 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.

За змістом внесених змін до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за №838-VIII від 26.11.2015р., зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Правова позиція щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018р.

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018р. (пункт 105), визначено, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Відповідно до пункту 106 цієї ж постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018р., якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.
Приймаючи до уваги ту обставину, що один із інкримінованих ОСОБА_5 злочинів у об`єднаному кримінальному провадженні скоєний у жовтні 2013 року з метою не погіршення становища обвинуваченого, суд вважає за необхідне за наслідком судового провадження зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 час його фактичного затримання та попереднього ув`язнення у період часу з 9.12.2015 року по 23.05.2017 рік, що підтверджується ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2017р., а також у період часу з 3.10.2019 року до моменту ухвалення вироку, тобто до 9.11.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до вимог Закону України за №838-VIII від 26.11.2015р.

Разом з цим суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження щодо ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали припиняє свою дію 11.11.2021р. Оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити.

Керуючись ст.ст.70, 72 КК України, ст.ст. 100, 128-129, 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р., рішення Верховного суду України № 440/853/17 від 13.03.2018р., суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 186 ч.2 КК України, призначив йому покарання:

- за ст. 187 ч.2 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.70 ч.1, 72 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупності злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, у вигляді семи років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за №838-VIII від 26.11.2015р.) зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою період часу з 9.12.2015 року по 23.05.2017р., а також у період часу з 3.10.2019 року до моменту ухвалення вироку, тобто до 9.11.2021 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 9.12.2015 року (відповідно до протоколу затримання особи від 9.12.2015р.) до моменту звільнення з під варти - по 23.05.2017р. (відповідно ухвали Суворовського районного суд м. Одеси від 23.05.2017 року), а також у період часу з 3.10.2019 року (відповідно ухвали Суворовського районного суд м. Одеси від 3.10.2019 року) до моменту ухвалення вироку, тобто до 9.11.2021 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі відповідно до вимог ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р.)

Вважати ОСОБА_5 таким, що відбув в рамках об`єднаного кримінального провадження основне призначене покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 задовольнити в повному обсязі, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково, за підстав викладених в мотивувальній частині вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_11 завданого матеріального збитку у розмірі 17145 гривень, моральної шкоди 5000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 завданого матеріального збитку у розмірі 23450 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 завданого матеріального збитку у розмірі 32050 гривень.

Матеріали кримінальних проваджень за №0006808 від 25.10.2013р., №0003402 від 7.09.2019р. зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1