УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, працюючого у ТОВ «Автосервіс-Проф» на посаді автослюсара, учасник бойових дій, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.11.2018 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробувальним терміном 1 рік,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

З наданих суду матеріалів вбачається, що у провадженні СУ ГУНП у Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 24.09.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення тяжкого корисливого злочину, судимість за вчинення якого не знята та не погашена в установленому порядку, під час перебування на випробувальному терміні, на шлях виправлення не став, та умисно, повторно, з корисливих мотивів вчинив новий тяжкий корисливий злочин за наступних обставин. Так, у листопаді 2020 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, виник умисел на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 під приводом погашення боргового зобов`язання, якого у дійсності не існувало. Реалізуючи спільний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб, 10 листопада 2020 року приблизно о 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 , разом із невстановленими особами прибули до кв. АДРЕСА_2 , де зустріли ОСОБА_9 , якому висунули вимоги про необхідність проведення зустрічі, супроводжуючи свої дії погрозами у застосуванні фізичного насильства відносно потерпілого в разі відмови зустрічі. Після цього, 24 листопада 2020 року о 15 годин 11 хвилин, ОСОБА_7 , продовжуючи протиправні дії, спрямовані на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, з корисливих мотивів, прибув до буд. АДРЕСА_3 де зустрів ОСОБА_9 . В ході зустрічі з останнім, ОСОБА_7 , погрожуючи предметом, схожим на вогнепальну зброю (пістолетом), який в нього знаходився при собі, під вигаданим приводом стосовно причетності ОСОБА_9 до незаконного збуту наркотичних засобів та погашення вигаданої заборгованості за вчинення таких дій, висунув потерпілому ОСОБА_9 незаконну вимогу про передачу грошових коштів в сумі 20 000 гривень. Водночас, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , за допомогою засобів стільникового зв`язку, здійснювались погрози фізичною розправою відносно ОСОБА_9 з метою змусити останнього передати на їх користь грошові кошти. Сприймаючи погрози як реальні та побоюючись за своє життя та здоров`я ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 частину грошових коштів в сумі 9 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження його прав, свобод або законних інтересів (вимаганні), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити або вжити заходів до знищення або переховування предметів та документів щодо своєї злочинної діяльності, котрі ще не віднайдені та не вилучені органом досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних та інших осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, та які на даний момент встановлюються досудовим розслідуванням; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, зокрема здійснення вимагання та координації учасників злочинної діяльності за допомогою засобів мобільного зв`язку або іншої техніки, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, просить його задовольнити, пояснив, що підозра обгрунтована та наявні ризики передбачені ч.ч. 1,2,3,5 ст. 177 КПК України. Підозрюваний раніше судимий, на даний час у Хортицькому та Жовтневому районних судах м. Запоріжжя, знаходяться кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 . Вважає, що наявність обвинувальних актів, свідчить про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Щодо хвороби батька підозрюваного та того, що батько перебуває на його утриманні, дане твердження вважає не доведеним, оскільки доказів не надано. Більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування застави.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 проти клопотання слідчого категорично заперечував з тих підстав, що відсутні докази наявності ризиків на які посилається прокурор у клопотанні. Зазначив, що у ході розгляду кримінального провадження у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя, ОСОБА_5 взагалі запобіжний захід не обирався, а щодо кримінального провадження, яке знаходиться у Хортицькому районному суді м. Запоріжжя, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Також зазначив, що ОСОБА_5 підозра була пред`явлена 07.09.2021 та до 22.09.2021 не було ініційовано застосування запобіжного заходу. Вважає, що в даному випадку наявність ризиків, прокурором не доведено. Пояснив, що досудове розслідування вже завершено, а отже ризик знищення доказів відсутній. ОСОБА_5 ніколи не переховувався від органів досудового розслідування (у тому числі по іншим кримінальним провадженням). Крім того, ОСОБА_5 має відповідні захворювання та продовжує лікуватися на стаціонарному лікуванні (на даний час запланована операція). На його утриманні перебуває хворий батько, який самостійно не здатен за собою доглядати, позитивно харктеризується, має постійне місце мешкання, ОСОБА_5 є учасником бойових дій, офіційно працевлаштований. У зв`язку з чим, просить відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника та зазначив, що ризики, на які посилається прокурор відсутні.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП у Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 24.09.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 309 КК України.

07.09.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб, які причетні до організації та вчинення вказаного злочину (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, підтверджується зібраними доказами, які долучені до клопотання та дають суду підстави про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором у суді не доведено існування тих ризиків, на які йде посилання у клопотанні в обґрунтування застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має відповідні захворювання, перебуває на стаціонарному лікуванні, що підтверджено документально, на його утриманні знаходиться хворий батько, який потребує сторонньої допомоги, працює, за місцем роботи позитивно характеризується, має місце мешкання та реєстрації, є учасник бойових дій, раніше судимий, на даний час відносно останнього обвинувальні акти перебувають на розгляді у Жовтневому та Хортицькому районних судах м. Запоріжжя. Разом з тим, суд враховує той факт, що розслідування вказаного кримінального провадження здійснюється досить тривалий час (внесено до ЄРДР 24.09.2020), ОСОБА_5 повідомлено про підозру 07.09.2021, та за вказаний пріод відсутні відомості щодо намагання переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зокрема після пред`явлення останньому підозри. Вищевикладене свідчить про недоведеність прокурором ризику переховування.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися з врахуванням факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Прокурором у клопотанні не розкрито та не конкретизовано наявність інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. У клопотанні прокурор лише послався на можливість підозрюваним: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб, які причетні до організації та вчинення вказаного злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, що стосується ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, про існування якого зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає його безпідставним, оскільки цей ризик має бути усуненим шляхом проведення слідчих дій. У даному випадку встановлено, що досудове розслідування завершено та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, що свідчить про відсутність цього ризику. Крім цього, даний ризик є необґрунтованим та неконкретизованим, а органом досудового розслідування не надано жодного доказу на його підтвердження, та є лише припущеннями, які не можуть бути покладені в основу судового рішення. Зазначене у рівному ступені стосується і ризику, передбаченому п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш того, у матеріалах провадження відсутні відомості про вчинення будь-якого протизаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Проаналізувавши пояснення учасників процесу та вищеприведені норми закону, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що прокурор у судовому засіданні довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, однак не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, відтак відсутні підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити

Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що у даній, конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_5 може бути особисте зобов`язання із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 192-197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкуванням з потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком до 06.10.2021 включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвалу оголошено 01.10.2021

Слідчий суддя: ОСОБА_1