Справа № 357/3594/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за № №0000444, внесеному до ЄРДР 20.03.2021 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме:
- 17.05.2016 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки;
- 15.08.2016 року вироком Броварського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 3 роки;
- 05.11.2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.;
- 11.05.2021 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілі ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3
У С Т А Н О В И В:
13 лютого 2021 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні спільної кухні, що розташована на третьому поверсі будинку АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку електродухової печі марки «Asel AF-0123», вартістю 1227 гривень 78 копійок, що належить ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 1227 гривень 78 копійок.
В період часу з 25 лютого 2021 року по 17 березня 2021 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні спільної кухні, що розташована на третьому поверсі будинку АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку блендера марки «Saturn», вартістю 300 гривень, що належить ОСОБА_7 .
ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 300 гривень.
18 березня 2021 року приблизно об 11 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщені спільного коридора, що розташований на п`ятому поверсі будинку АДРЕСА_2 , умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у сховище, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження стінок шафи, в якій зберігались речі, що належать ОСОБА_5 , відчинив вказану шафу, звідки викрав шліфмашинку марки «Зенит профи» вартістю 1001 гривень 16 копійок, протипролежневий матрац вартістю 1439 гривень 10 копійок, набір долото вартістю 88 гривень 33 копійок, нейлонові стяжки чорного кольору вартістю 30 гривень 17 копійок, пару рукавиць синього кольору вартістю 15 гривень 00 копійок, що належать потерпілому ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнової шкоди на суму загальну суму 2573 гривень 76 копійок.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 , свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Не заперечував обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що 13.02.2021 року приблизно о 21 годині в АДРЕСА_2 на 3 поверсі зайшов в приміщення спільної кухні та здійснив крадіжку електродухової печі марки «Asel AF-0123», яку заніс до себе в кімнату та користувався нею. Пізніше її вилучили працівники поліції та повернули власнику. 25.02.2021 року в період часу з 17.00 до 18.00 години в АДРЕСА_2 на 3 поверсі, зайшов в приміщення спільної кухні здійснив крадіжку блендера марки «Saturn», який заніс до себе в кімнату та користувався ним. Пізніше його вилучили працівники поліції та повернули власнику. 18.03.2021 року приблизно об 11 годині в АДРЕСА_2 на 5 поверсі в приміщенні спільного коридора, за допомогою викрутки, зняв навісного замка з шафи та вчинив крадіжку шліфмашинку марки «Зенит профи», протипролежневий матрац, набір долото, нейлонові стяжки чорного кольору, пару рукавиць синього кольору. Шліфмашинку марки «Зенит профи» та протипролежневий матрац здав до ломбарду "Благо". Потерпілому не повернуто лише дрель і шліфмашинну, інші речі дівчина вілддала поліції. Всі злочини вчиняв таємно, обставини та вартість викраденого, які зазгачені в обвинувальному акті не оспорює. Зазначив, що частково відшкодував потерпілому ОСОБА_5 шкоду. Пояснив, що в нього склалася важка життєва ситуація, а саме відсутність роботи та коштів на прожиття, що призвело до вчинення злочинів, на даний час зробив для себе належні висновки, 10.05.2021 року влаштувавсянеофіційно на роботу та отримує за неї заробітну плату, зазначив, що більше вчиняти злочини не буде.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Також, своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість вчинених кримінальних правопорушень проти власності, кількість епізодів злочинної діяльності, дані про особу ОСОБА_3 , який під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, частково відшкодував заподіяну шкоду, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, продовжує вчиняти умисні корисливі злочини проти власності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій статей обвинувачення.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки звільнення від відбування покарання у даному конкретному випадку, не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначення іншого виду покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру вчинених злочинів, їх суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших правопорушень.
При цьому, також враховується думка потерпілого ОСОБА_9 висловлена в судових дебатах, який зазначив, що погоджується з прокурором про необхідність призначення ОСОБА_3 реального покарання, оскільки обвинувачений відчуває безнаказаність за вчинені ним правопо рушення і продовжує вчиняти злочини.
На думку суду, призначене покарання у виді позбавлення волі, в наближених до мінімальної межі та мінімальних межах, передбачених санкціями статей обвинувачення буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчинених правопорушень і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Призначаючи ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку про необхідність застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Також, судом враховується, що епізоди злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року, яким його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України
При цьому враховується висновок Обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладлений у постанові від 15 лютого 2021 року справа № 760/26543/17, провадження № 51 - 3600 кмо 20, згідно якого якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.
У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.
Враховуючи, що вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року, яким ОСОБА_3 було засуджено та звільнено від відбування покарання з випробуванням, набрав законної сили та залишається незмінним, а даним вироком ОСОБА_3 призначається покарання, яке він має відбувати реально, то вказані вироки підлягають до самостійного виконання.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 590 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за:
- ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;
- ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 остаточно визначити покарання 3 роки позбавлення волі.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, виконувати самостійно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу фактичного затримання, після вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 590 (п`ятсот дев`яносто) грн.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Речові докази:
- блендер марки «Saturn», білого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити у останньої, як у власника майна;
- електродухова піч марки «Asel AF-0123» чорного кольору із вмістом двох дек чорного кольору та решітки, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити у останньої, як у власника майна;
- долото 3 шт. із дерев`яними ручками (12 мм, 18 мм, 24 мм), стяжки нейлонові чорного кольору у поліетиленовому пакеті, пару рукавиць синього кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити у останнього, як у власника майна;
- копію документів на електродухову піч марки «Asel AF-0123», які приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1