Справа № 504/3380/21
Номер провадження 1-в/504/107/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.10.2021 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 , представника КНП «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2» Одеської обласної ради» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розглянувши, в залі суду в смт. Доброслав, заяву ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом на примусове амбулаторне лікування за місцем мешкання, -

ВСТАНОВИВ:
до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом на примусове амбулаторне лікування за місцем мешкання.

Дана заява мотивована тим, що ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.03.2021 року до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. За час перебування у КПН «ООПЛ №2» ООР психічний стан ОСОБА_6 стабілізувався, лікування отримував свідомо, відчував провину за скоєне правопорушення, жалкував, що так вийшло, агресивної поведінки до оточуючих не проявляв, будував плани на майбутнє. 14.09.2021 комісія лікарів-психіатрів дійшла до висновку, що на нинішній час ОСОБА_6 не потребує примусового стаціонарного лікування в умовах психіатричної лікарні з звичайним наглядом, так як психічний стан його покращився та комісія рекомендує змінити йому примусові заходи медичного характеру на примусове амбулаторне лікування за місцем мешкання.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_4 , лікар-психіатр подану заяву підтримали. Лікар-психіатр додатково пояснив, що ОСОБА_6 пройшов курс лікування, останній не є агресивним, наявне поліпшення психічного стану, а тому примусові заходи медичного характеру потрібно змінити на примусове амбулаторне лікування.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував з приводу задоволення заяви ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вирішуючи питання про припинення примусових заходів медичного характеру, суд зазначає, що саме на суд покладено обов`язок запобігти вчиненню зазначеною особою нових суспільно-небезпечних діянь.

Відповідно до ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.03.2021 року ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, у стані неосудності, до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів №21 від 15.09.2021, що складений відносно ОСОБА_6 , за останні 6 місяців весь час спокійний, режим не порушує, контактує з хворими та персоналом, просить приймати участь в роботі по обслуговуванню відділення, обіцяє вести себе добре та не порушувати закон. Гострої продуктивної психіатричної симптоматики не виявляє. Маячних ідей не висловлює. Критика до скоєного залишається формальною. Цікавиться випискою з лікарні.

Як випливає зі змісту ст. 94,95 КК України примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.

Пунктом 25 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 104/о «Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру» встановлено, що у пунктах 27, 28 обґрунтовується необхідність продовження, зміни виду або припинення застосування ПЗМХ та вказується висновок комісії лікарів-психіатрів.

Зі змісту висновку комісії лікарів психіатрів убачається, що «на теперішній час психічний стан хворого гр-на ОСОБА_6 за останні 6 місяців весь час спокійний, режим не порушує, контактує з хворими та персоналом, просить приймати участь в роботі по обслуговуванню відділення, обіцяє вести себе добре та не порушувати закон. Гострої продуктивної психіатричної симптоматики не виявляє. Маячних ідей не висловлює. Критика до скоєного залишається формальною. Цікавиться випискою з лікарні», однак у цьому висновку відсутні вказівки на те, що ОСОБА_6 досягнув стану стійкої ремісії, а зміни психічного стану особи є такими, що сприяють припиненню умов очевидної суспільної небезпечності ОСОБА_6 . При цьому у висновку зазначено про те, що ОСОБА_6 має бути замінено лікування, проте відсутні будь-які вказівки про те, що особа видужала, наявні лише посилання на те, як ОСОБА_6 себе поводить протягом 6 місяців лікування, що на переконання суду не є достатньою підставою для відміни примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, не може бути покладений в основу судового рішення про припинення примусових заходів медичного характеру певного виду, висновок комісії лікарів психіатрів №21 від 15.09.2021 року, оскільки вказаний документ не доводить, що психічний стан ОСОБА_6 на час звернення із заявою до суду змінився на такий, що не становить очевидної небезпеки для нього або інших осіб та ніяким чином не обгрунтовує необхідність зміни ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації на примусове амбулаторне лікування за місцем мешкання.

За таких обставин, з огляду на відсутність даних у висновку комісії - лікарів психіатрів вказівки про те, що ОСОБА_6 видужав, тобто досягнув стану стійкої ремісії, а зміни його психічного стану є такими, що сприяють припиненню умов очевидної суспільної небезпечності, заява ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом на примусове амбулаторне лікування за місцем мешкання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 92, 94, 95 КК України , ст.ст. 514-515 КПК України, ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» , суд, -

УХВАЛИВ:
заяву ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом на примусове амбулаторне лікування за місцем мешкання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.10.2021 року.

Суддя: ОСОБА_1