ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2609/21 Справа № 184/2612/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та його захисника ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6,13 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Нікопольського міськрайноого суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року було продовжено ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 жовтня 2021 року.
Суд першої інстанції зробив висновок, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 можуть переховуватись від суду, оскільки існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, можуть вдатися до відповідних дій.
Суд першої інстанціїврахував ризик того, що обвинувачені можуть продовжувати злочинну діяльність, оскільки вони не мають постійного місця роботи та законних джерел доходів; впливати на свідків, які ще будуть допитуватись.

Також судом першої інстанціїврахована тяжкість злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються; репутація обвинувачених - ОСОБА_6 , який раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, будучи у стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції також було врахованоте, що до обвинуваченого ОСОБА_8 вже застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак його умови він порушив і був оголошений у розшук, а також відсутність у обвинувачених законного джерела доходу та роботи, що може стати причиною вчинення ними нових злочинів.

Тому, суд першої інстанції зробив висновок, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що показання під час досудового розслідування він надавав під тиском з боку правоохоронних органів, було порушено його право на захист, а докази його причетності до скоєння злочину відсутні.
Апелянт зазначив, що жоден з ризиків, зазначених в ухвалі, не має доказів та обґрунтувань, тому, на думку апелянта, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що прокурором не надано доказів існування ризиків, зазначених в ухвалі суду першої інстанції, а обвинувачення ґрунтується на доказах, які були сфальсифіковані.
Апелянт зазначив, що судом першої інстанції було безпідставно прийнято до уваги те, що він був раніше судимий, оскільки це суперечить вимогам закону.
Апелянт також наголошує, що під час досудового розслідування на нього здійснювався тиск з боку правоохоронних органів, та було порушено його право на захист.
Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив право на захист обвинуваченого, оскільки розглянув клопотання без його участі та без вручення копії клопотання прокурора.
Апелянт зазначає, що вказана справа та клопотання повинні розглядатись колегією суддів, проте всупереч вимогам закону оскаржувана ухвала була постановлена суддею одноособово.
Апелянт також зазначає, що до теперішнього часу сторона захисту не отримала вказану ухвалу, що також є порушенням законодавства.
Апелянт наголошує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації, не має наміру уникати від судового слідства та чинити будь-які перешкоди.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушеньякі є особливо тяжкими, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому вони обвинувачуються.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вони можуть вдатись до спроб переховуватись від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також незаконно впливати на свідків, з огляду на те, що розгляд вказаного кримінального провадження наразі не завершено, тому ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованим і реально існує.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг щодо відсутності ризику переховування обвинувачених, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг щодо відсутності доказів їх винуватості, оскільки питання доведеності вини обвинувачених та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційних скарг стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Щодо доводів захисника про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає, що відповідно до ухвали суду першої інстанції, під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу, приймав участь його захисник, тому колегія суддів вважає, що право на захист обвинуваченого порушено не було.
Щодо доводів сторони захисту про постановлення ухвали суду суддею одноособово, колегія суддів зазначає, відповідно до положень п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.
Зазначені положення чинні на час дії карантину, який запроваджений Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та діяв на час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а тому доводи апеляційної скарги про порушення вимог розгляду такого клопотання колегія суддів вважає необґрунтованими.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що обвинувачені, можуть вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в клопотанні прокурора, вони раніше притягувались до кримінальної відповідальності, тобто, мають схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та його захисника ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6,13 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_8 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6,13 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_8 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3