Справа № 303/4235/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/252/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2021 року частково задоволено погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) у кримінальному провадженні №0001722, відомості про яке 10.11.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Цією ухвалою до підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
На підозрюваного ОСОБА_7 покладено процесуальні обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; цілодобово не залишати місце проживання: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Встановлено строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу - до 03 серпня 2021 року включно.
З матеріалів клопотання убачається, що 02 червня 2021 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 cт. 307 КК України - незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів. Так, у клопотанні слідчого зазначено, що 26.01.2021 о 16 год 26 хв, ОСОБА_7 , знаходячись в салоні автомобіля біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час проведення оперативної закупки особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, шляхом продажу, незаконно збув громадянину під вигаданими анкетними даними ОСОБА_8 чотири поліетиленові пакети з подрібненою речовиною рослинного походження, що згідно з висновком експерта № СЕ-19/107-21/930-МРВ від 22.03.2021 є канабісом загальною масою НОМЕР_1 , 8321. Необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , як вказано слідчим у клопотанні, викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується матеріалами кримінального провадження. Також слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 статті 177 КПК України. Водночас, слідчим суддею визнано, що органом досудового розслідування в судовому засіданні не доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Тому, у задоволенні клопотання відмовлено, й застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, тому має бути скасована. На думку сторони обвинувачення докази, що зібрані органом досудового розслідування є достатніми для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, у тому числі підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Також апелянт вважає, що слідчим суддею не враховано ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність призначення йому покарання, у разі визнання судом винним, позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна за вчинений ним злочин, може: уникнути слідства та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, ухилятися від слідства та суду, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, підкуп, умовляння щодо потерпілої та свідків, схиляючи їх до дачі неправдивих показань. Відтак, на думку сторони обвинувачення, застосований запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та підозрюваного, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; жодних заяв про відкладення та даних про поважність причин своєї неявки підозрюваний до суду не подавав, при цьому 30.08.2021 прокурором направлена до суду заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брав участь підозрюваний ОСОБА_7 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами обшуку від 02 червня 2021 року, висновком експерта від 22.03.2021 №СЕ-19/107-21/930- МРВ та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України кримінального правопорушення.
Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Також, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину (позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна), може призвести до настання передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям про особу підозрюваного та даним, що характеризують підозрюваного ОСОБА_7 , а також врахував, що підозрюваний зобов`язується: не перешкоджати досудовому розслідуванню, з`являтися за першою вимогою до слідчого, не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з місця проживання. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .
Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим п. п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, відтак застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, будуть недостатньо ефективними для запобігання цим ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
При оцінці доводів колегія суддів також враховує і те, що на момент розгляду апеляційної скарги строк дії ухвали закінчився ще 03 серпня 2021 року, що свідчить про те, що оскаржувана ухвала втратила чинність у часі.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; цілодобово не залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що прокурор, не з`явившись на розгляд апеляційної скарги позбавив себе можливості довести обґрунтованість її доводів.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2021 року, якою частково задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю з покладенням процесуальних обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; цілодобово не залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду строком до 03 серпня 2021 року включно - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: