ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1421/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1023/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 125 КК
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого : ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000254 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.06.2021 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого , зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації в АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.06.2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді арешту строком на три місяці.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому , що він 03 травня 2021 року близько 21.00 години, знаходячись в АДРЕСА_3 , діючи з єдиним умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно завдав один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить вирок змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апелянт не погоджується з вироком в частині призначеного покарання, оскільки воно призначене без урахування особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Суд не повною мірою врахував всі обставини, що пом`якшують покарання. Крім того судом взято до уваги , що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності ( у 2006 році) і йому присуджено покарання не пов`язане із реальним відбуттям покарання.

Посилання у вироку суду при призначенні покарання на те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності є неприпустимим, оскільки судимість відповідно до ст. 89 КК України погашена.

Припинення судимості анулює всі кримінально- правові та загально правові наслідки засудження та призначення покарання.

Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради ОСОБА_7 характеризується задовільно, як особа, яка спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг від сусідів не має, приводів до громадського пункту охорони правопорядку не було.

ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 2009 року народження.

Він щиро розкаюється у вчиненні кримінального проступку .

Захисник стверджує, що визнання вини , щире каяття, те, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, потреба у догляді за малолітньою дитиною дають підстави для зміни вироку в частині призначеного покарання та його пом`якшення.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Обвинувачений та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.

Потерпіла належним чином та завчасно була повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду , в судове засідання не з`явилася , причини неявки не повідомила, заяви про відкладення апеляційного розгляду не подавала.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 405 КПК неприбуття потерпілої не перешкоджає апеляційному розгляду

Мотиви суду.
Відповідно ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та з урахуванням приписів, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Дотримання судом вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження згідно положень 381, 382 КПК України апелянтом не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд призначив обвинуваченому покарання , яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Перевіряючи такі доводи апеляційної скарги , колегія суддів враховує, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

За змістом ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображено у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Як видно із вироку , суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме вчинення кримінального проступку, задовільну громадську характеристику, ту обставину (в якості характеризуючої), що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності і йому присуджувалися покарання, не пов`язані із реальним відбування покарання, належних висновків для себе не зробив, продовжив протиправну поведінку, не став на шлях виправлення, що свідчить про суспільну небезпечність обвинуваченого, і вважає що йому слід призначити покарання у виді арешту, оскільки обвинувачений є суспільно небезпечною особою і його виправлення вже не можливе без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання безпідставно послався у вироку на попередню судимість ОСОБА_7 .

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Отже, посилання у вироку суду при призначенні покарання на те, що засуджений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності , є неприпустимим, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України не має судимості.

У зв`язку з вищевикладеним, із мотивувальної частини вироку необхідно виключити посилання на наявність попередніх судимостей.

Разом із тим, виключення посилання на попередні судимості не змінює висновків апеляційного суду про дотримання судом вимог ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання і , що призначене судом покарання у виді 3 місяців арешту відповідає меті покарання - виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Для перевірки доводів апеляційної скарги колегія суддів дослідила матеріали провадження, які характеризують обвинуваченого та додаткові матеріали , що додані до апеляційної скарги.

Із цих матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України визнається таким , шо не має судимості , за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований , законного офіційного джерела доходів не має, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

ОСОБА_7 скоїв кримінальний проступок проти здоров`я особи , внаслідок чого потерпілій було заподіяно легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Відомостей про те, що ОСОБА_7 вчиняв дії щодо відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю потерпілої та усунення наслідків своїх протиправних дій матеріали провадження не містять.

Суд при призначенні покарання врахував щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин , що обтяжують покарання, що разом в сукупності з іншими відомостями про особу обвинуваченого дали суду підстави для призначення покарання у виді арешту строком на 3 місяці, тобто призначення не найбільш суворого покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст. 125 КК України та не у максимальному розмірі для цього виду покарання.

До апеляційної скарги не було надано доказів наявності інших обставин, які не були враховані судом першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що наявна потреба у ОСОБА_7 у догляді за малолітньою дитиною дає підстави для зміни вироку в частині призначеного покарання , колегією суддів відхиляються.

Захисник в апеляційній скарзі не вказав, як факт наявності у ОСОБА_7 дочки 2009 року народження, яка проживає окремо від обвинуваченого, та за ненадання доказів утримання доньки обвинуваченим , знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину чи іншим чином впливає на обставини , які підлягають врахуванню при призначенні покарання.

До того ж захисник не зазначив у чому полягає необхідність догляду обвинуваченим за донькою 2009 року народження .

Задовільна характеристика обвинуваченого також не переконує у тому , що призначене судом покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість, і що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного покарання.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як видно, фактично врахував відомості, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально - побутовому плані, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, призначене покарання відповідає вимогам ст. 50,65 КК України, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання шляхом призначення більш м`якого покарання.

Апеляційна скарга не містить достатніх обґрунтувань невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, доводи апеляційної скарги не можна визнати підставою для зміни вироку в частині призначеного покарання та призначення більш м`якого покарання.

Виключення з мотивувальної частини вироку посилання на попередні судимості , на переконання колегії суддів не є достатньою підставою для пом`якшення призначеного покарання , яке відповідає вимогам ст. 50, 65 КК.

Істотних порушень вимог КПК, які б стали безумовною підставою для скасування вироку чи зміни вироку в іншій частині під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 408, 419, 376 ч 2 КПК України , колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.06.2021 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на попередні судимості ОСОБА_7 при призначенні покарання.

В іншій частині вирок відносно ОСОБА_7 залишити без мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом 3-х місяців у касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді: ( підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3