Справа № 738/1511/21
№ провадження 1-кп/738/134/2021
УХВАЛА

09 грудня 2021 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 вересня 2021 року за №0000464 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мена Корюківського (Менського) району Чернігівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Менського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 1991 року за ч.1 ст.140 КК України 1960 року до 1 року виправних робіт з вирахуванням 20% заробітку; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 1992 року за ч.2 ст.140, ст.43 КК України 1960 року до 2 років виправних робіт з вирахуванням 20% заробітку з конфіскацією майна; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 25 березня 1992 року за ч.2 ст.140, ст.43 КК України 1960 року до 1 року 9 місяців позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 1994 року за ч.4 ст.81, ст.17, ч.3 ст.81, ст.42 КК України 1960 року до 6 років позбавлення волі; вироком Феодосійського міського суду АР Крим від 27 жовтня 1998 року за ч.2 ст.140 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2000 року за ч.2 ст.140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2004 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі; вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2008 року за ч.3 ст.187, ст.71 КК України до 7 років 2 днів позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2013 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2017 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі; згідно з ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2020 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі з невідбутим строком покарання 9 місяців 14 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3 ,
учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2021 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 вересня 2021 року за №0000464, про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
З метою підготовки до судового розгляду судом з`ясовано в учасників судового провадження думку щодо можливості призначення судового розгляду, порядку його проведення (у відкритому чи закритому судовому засіданні), визначено склад осіб, які братимуть участь у справі та вирішено заявлені клопотання.
Під час підготовчого судового засідання прокурор висловила думку про можливість призначення до судового розгляду кримінального провадження на підставі даного обвинувального акту, посилаючись на те, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не вбачає, а також заявила клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Потерпіла ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі.

Обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, виклику в судове засідання, заявлених прокурором свідків, однак заперечувати проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , посилаючись на те, що прокурором не надано суду доказів щодо наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, а це є припущенням прокурора.
Обвинувачений заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_10 , проти чого не заперечувала прокурор.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для призначення кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 до судового розгляду, виходячи з наступного.
Дане кримінальне провадження підсудне Менському районному суду Чернігівської області.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства. Підстав для зупинення або закриття кримінального провадження під час підготовчого засідання не встановлено.
Клопотання прокурора та обвинуваченого про виклик свідків підлягає задоволенню.
З`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених Розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з положеннями статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У пункті 5 частини 2 статті 183 КПК України зазначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При судовому розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.
Прокурор, заявляючи клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому послався на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, які існували на час обрання стосовно ОСОБА_2 запобіжного заходу, а саме, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, крім того, зазначив, що ОСОБА_2 неодноразово судимий, не працює, не одружений, не має сталих соціальних зв`язків, а тому підстав для заміни або обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 більш м`якого запобіжного заходу не вбачає.
Під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_2 ухвалою слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2021 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22 грудня 2021 року.
ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція частини другої статті 121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років.
Аналізуючи ризик переховування ОСОБА_2 від суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, необхідно зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).
Необхідно зазначити, що обвинувачений ОСОБА_2 не має постійного місця проживання, про що особисто зазначив в судовому засіданні, вказавши, що батьківський будинок непридатний для проживання, а він після повернення з місць позбавлення волі проживає у знайомих, не має постійного місця роботи, не одружений, відповідно не має міцних соціальних зв`язків, постійного та законного джерела доходів для існування, а тому має можливість вільно змінити місце проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.
Наявні підстави вважати, що існують ризики незаконного впливу ОСОБА_2 на свідків, оскільки він особисто з ними знайомий, йому відоме місце їх проживання, а тому, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість шляхом погроз, вмовляння чи переконання впливати на свідків з метою зміни їх показань, тим самим перешкоджати встановленню обставин по справі, перешкоджати кримінальному провадженню, в зв`язку з чим перебування останнього в слідчому ізоляторі унеможливить їх спілкування.
Таким чином, під час судового засідання встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_2 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде переховуватись від суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово судимий, кримінальне правопорушення згідно з даним обвинувальним актом вчинений під час умовно-дострокового звільнення, що свідчить про системність вчинення кримінальних правопорушень.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину; продовження існування ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а також те, що судове провадження не завершене, не допитані свідки, на допиті яких наполягають учасники судового провадження, а тому зазначені прокурором та встановлені судом обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою з метою забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та встановленню всіх обставин у кримінальному провадженні, та свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з приписами ч.2 ст. 27 та ч.1 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється відкрито професійним суддею одноособово.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 314-317, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, суддею одноособово у відкритому судовому засіданні на 15 грудня 2021 року о 09-30 год. в приміщенні Менського районного суду Чернігівської області (вул. Сіверський шлях 146, м. Мена).
В судове засідання до приміщення Менського районного суду Чернігівської області конвоювати обвинуваченого ОСОБА_2 , викликати прокурора, потерпілу ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_5 ..
Клопотання прокурора задовольнити, викликати в судове засідання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 задовольнити, викликати в судове засідання свідка ОСОБА_10 ..
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17-00 години 03 лютого 2022 року.
Визначити 03 лютого 2022 року датою закінчення строку дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_2 .
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Роз`яснити учасникам судового провадження про можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження до судового розгляду, шляхом заявлення відповідного клопотання.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1