Справа № 930/1090/21
Провадження 1-кп/930/328/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2021 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000124 від 23.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сорокотяженці Немирівського району Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, розлученого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», впродовж 2019-2020 років, діючи умисно, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, систематично, вчиняв по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виражалось у погрозах заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , а також у постійних словесних образах, нецензурних лайках та приниженнях. Вказані неправомірні дії ОСОБА_4 неодноразово припиняли працівники поліції та складали відносно нього протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме 27.11.2019, 13.06.2020, 16.12.2020, 17.12.2020, 21.12.2020. Згідно постанов Немирівського районного суду Вінницької області від 02.12.2019, 23.06.2021, 13.01.2021, 10.02.2021 ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1 та 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафів, за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 .
Крім того, 16.12.2020 за порушення ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_4 винесено терміновий заборонний припис, відповідно до якого ОСОБА_4 заборонено перебувати по місцю спільного проживання із ОСОБА_5 з 16:00 год. 16.12.2020 по 16:00 год. 21.12.2020.
Проте, 16.12.2020 о 21:00 год. ОСОБА_4 , порушуючи вимоги п. 1 термінового заборонного припису, прийшов до спільного місця проживання із ОСОБА_5 та знову вчинив психологічне насильство щодо колишньої дружини, яке виразилось у словесних погрозах, нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності.
У подальшому, 20.04.2021 ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , розпочав суперечку із своїм неповнолітнім (малолітнім) онуком ОСОБА_6 , під час якої ОСОБА_4 , незважаючи на те, що його онук є неповнолітнім (малолітнім), нецензурно висловлювався та погрожував фізичною розправою останньому. В цей час ОСОБА_5 помітила вище вказану суперечку та намагалася припинити її, однак ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому, маючи умисел на продовження вчинення психологічного насильства, діючи умисно, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, знову вчинив психологічне насильство відносно ОСОБА_5 , яке виразилося у словесних погрозах, нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності.
Таким чином, ОСОБА_4 систематично вчиняв протиправні дії відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що стало причиною заподіяння їй психологічних страждань, які завдали шкоди здоров`ю останньої та призвели до погіршення якості її життя, внаслідок періодично виникаючих емоційних переживань, а саме тривоги, страху, приниження та сорому.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення, розкаявся у вчиненому.
Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_4 її колишній чоловік, з яким вона близько 17 років тому розлучилася, однак змушена проживати разом з ним через проблеми із житлом. ОСОБА_4 вживає алкогольні напої, у зв`язку із чим систематично вчиняє відносно неї психологічне насильство, яке виражається у словесних погрозах, нецензурних висловлюваннях, приниженні людської гідності, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, проте належних висновків не робить. В квітні 2021 року ОСОБА_4 розпочав суперечку із малолітнім онуком, що було помічено потерпілою, після її втручання, ОСОБА_4 почав виражатися на адресу потерпілої нецензурною лайкою та погрожувати їй фізичною розправою. У зв`язку із систематичним вчиненням насильства щодо неї колишнім чоловіком, її не покидає відчуття тривоги та страху, погіршився стан здоров`я, у зв`язку із чим вона змушена була звертатись до лікаря-невропатолога. Просила призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт.
З протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що 22.04.2021 року ОСОБА_5 звернулась до поліції із заявою, у якій просить прийняти міри до свого колишнього чоловіка ОСОБА_4 , який систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 23.04.2021 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Відповідно до постанов Немирівського районного суду Вінницької області від 02.12.2019 року, 13.01.2021 року, 10.02.2021, 23.06.2021 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено нього адміністративні стягнення.
Згідно з терміновим заборонним приписом серії АА №035507 від 16.12.2020 року ОСОБА_4 заборонено перебувати по місцю спільного проживання із ОСОБА_5 з 16:00 год. 16.12.2020 по 16:00 год. 21.12.2020.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Досліджені докази у кримінальному провадженні свідчать про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення,оскільки вона підтверджується показаннями обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_5 , які узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами та відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам.
На підставі вказаних доказів, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо колишньої дружини, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно характеристики №02-17-0937 від 29.04.2021 року, скарг та нарікань стосовно ОСОБА_4 до Немирівської міської ради не надходило.
З довідки Немирівської міської лікарні, виданої на запит слідчого ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 №3555/228/01 від 26.04.2021 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 за амбулаторною допомогою до лікаря психіатра та нарколога не звертався.
З вимоги про судимість видно, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 2 КК України, справу закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний нетяжкий злочин, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на диспансерному наркологічному та психіатричному обліках не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 65-67, 126-1 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1