Провадження № 11-кп/4820/510/21
Справа № 669/695/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 15 травня 2020 року, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, не працює, неодруженого, не має судимостей,
визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 1 770 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
За вироком суду,15 травня 2020 року близько 14-ї год ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік магазину «GARDEROB», що на вулиці Шевченка, 77 смт Білогір`я Хмельницької області, на ґрунті довготривалих неприязних відносин та в процесі конфлікту із ОСОБА_9 , з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно з пістолету типу «Zorakimod. 914» чи іншого пістолету (в ході досудового розслідування конкретну марку пістолета не встановлено), здійснив три постріли пістолетними патронами калібру 9 mmP.A. травматичної (нелетальної) дії в ОСОБА_9 , влучивши останньому двічі в область грудної клітки та один раз в область тулуба справа.

У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 на власному автомобілі прослідував за ОСОБА_9 до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_2 , та з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно з пістолету типу «Zorakimod. 914» чи іншого пістолету (в ході досудового розслідування конкретну марку пістолета не встановлено), здійснив три постріли пістолетними патронами калібру 9 mmP.A. травматичної (нелетальної) дії в ОСОБА_9 , влучивши останньому двічі в область лівої сідниці та один раз в область правого ліктьового суглобу.

Унаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 зазнав фізичного болю та отримав тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правої пипки, рани в ділянці лівої пипки, рани на боковій поверхні тулуба справа, двох ран на лівій сідниці, рани на задній поверхні правого ліктьового суглобу, які відносяться до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просив вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та в частині задоволення заявленого цивільного позову про стягнення моральної шкоди скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, стягнути на його користь 50 000 грн моральної шкоди.

Окрім того, просив оскаржуваний вирок суду щодо часткового задоволення заявленого ним цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди залишити без змін.

Не заперечуючи факту доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , погоджуючись з сумою, на яку задоволено поданий ним цивільний позов у частині стягнення майнової шкоди, він водночас категорично не погодився з оскаржуваним вироком суду в частині призначеного обвинуваченому покарання та вважав його незаконним через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості.

Зазначав, що є безпідставним посилання суду першої інстанції в оскаржуваному вироку на наявність в обвинуваченого пом`якшуючої покарання обставини, а також на факт наявності в нього з обвинуваченим довготривалих неприязних відносин та конфлікту.

Наголошував, що суд першої інстанції при призначенні міри покарання не в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, його наслідки та особу обвинуваченого.
Наводив характеризуючі дані особи обвинуваченого, які на його думку, свідчать, про його відповідну соціальну небезпеку, далеко неправослухняну поведінку та повне ігнорування тих обов`язків, які покладаються на нього в силу закону.
Звертав увагу на обставини вчинення кримінального правопорушення: спосіб та обстановку, зухвалість дій обвинуваченого, застосування при цьому зброї.
Посилався на те, що є безпідставною констатація судом наявності такої пом`якшуючої покарання обставини як щире каяття.

Отже, з врахуванням небезпечності та зухвалості насильницьких дій з боку обвинуваченого, їх тривалості та неодноразовості, вчинених з використанням зброї, беручи до уваги особу обвинуваченого, не є виправданим та таким, що з очевидністю не відповідає меті покарання призначення обвинуваченому найм`якшого, з числа визначених ч.2 ст.125 КК України, покарання.

На його думку, справедливим і достатнім, а водночас таким, яке буде ефективним та матиме наслідком виправлення обвинуваченого, може бути лише покарання, пов`язане з обмеженням його волі на відповідний строк.

Уважав, що задовольняючи цивільний позов про стягнення моральної шкоди на суму лише 10000 грн, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався принципів розумності і справедливості. Тому вважав невиправдано заниженою суму задоволеного цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги;запереченняобвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти апеляційної скарги стосовно посилення покарання; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України в апеляційній скарзі потерпілого не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Висновок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову в частині стягнення майнової шкоди не оспорюється.

Колегія суддів за наслідками розгляду кримінального провадження приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неналежно з`ясував усі факти, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, та інші обставини, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою обвинуваченого та шкодою, завданою потерпілому.

Проте, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо визначення судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн, які є непропорційними до встановленого обсягу моральних страждань.

Унаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Колегія суддів з урахуванням підстав розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку за можливе збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, бо визначений судом розмір такого відшкодування 10 000 грн є непропорційним до обсягу моральних страждань потерпілого.

Відтак, з урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди належить збільшити до 25 000 грн.

Саме така сума, на думку колегії суддів, буде співрозмірною моральним стражданням потерпілого ОСОБА_9 .

Доводи ж апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
З огляду на викладене колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що місцевий суд обґрунтовано, з урахуванням норм чинного законодавства призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції за ч.2 ст.125 КК України, зокрема найм`якшого його виду та у вигляді максимального штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції належно врахував всі обставини для призначення покарання відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України.

При призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України кваліфікується як кримінальний проступок, до кримінальної відповідальності притягується вперше, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, обґрунтовано визнано його щире каяття в судовому засіданні, зворотного не встановлено. Таке ж ставлення до вчиненого він підтвердив при апеляційному розгляді

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, не встановлено.

Колегія суддів погоджується, що призначене судом першої інстанції покарання (у межах санкції ст.125 КК України у виді штрафу) обвинуваченому ОСОБА_8 буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відтак, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є належно вмотивованим і обґрунтованим.

Підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_8 та призначення йому суворішого покарання колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 такими, що частково заслуговують на увагу.

Оскільки, визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн є непропорційним до обсягу моральних страждань потерпілого, то вирок суду першої інстанції в цій частині слід змінити, а в решті вирок залишити без змін, як такий що відповідає вимогам законності, вмотивованості та обґрунтованості.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 у частині відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 25 000 гривень моральної шкоди.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4