ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 766/980/21
Справа № 11-сс/819/405/21 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання
запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000058 від 17.01.2021, за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28.06.2021 щодо ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, неодружений та офіційно не працевлаштований, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено слідчому СВ Відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення злочину підтверджується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами.

Також вказує на достатність підстав вважати, що у разі незастосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту він буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки йому може бути призначено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, а також може незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Крім того, ОСОБА_7 з метою проведення його допиту в якості підозрюваного, були надані неодноразово повістки про виклик, проте останній повістки про виклик систематично ігнорує, на виклик слідчого не з`являється, відтак проведення слідчих дій за його участі неможливе.

Підозрюваний ОСОБА_7 не пояснив в судовому засіданні причини не явки за викликами слідчого, а також жодних доказів щодо працевлаштування останнього стороною захисту надано не було.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати житло строком на 2 місяці.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя послався на те, що всупереч вимогам ст. 184 КПК України, слідчий детально описав обставини вчинення злочину за версією органу слідства, перерахував усі зібрані доказів. А щодо ризиків та викладу обставин на їх обґрунтування, то у клопотанні слідчий з прокурором обмежилися лише цитуванням відповідної норми КПК України, яка містить перелік двох можливих ризиків( а перед цим ще й цитуванням ст.181,131.177КПК), але при цьому прокурор не конкретизував жодного ризику відносно підозрюваного, формально пославшись на тяжкість покарання та вплив на свідків. Суворість покарання є лише однією із 12 обставин, визначених статтею 178 КПК України, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Щодо свідків, то прокурор не зазначив в чому може полягати вплив на свідків та які наслідки це може мати для досудового розслідування. Проте захисник зазначав, що жоден із свідків не вказує на підозрюваного як на особу, яка заволоділа телефоном потерпілого, і вказані доводи захисника не спростовувалися прокурором у судовому засіданні. А відтак існування такого ризику відсутнє.

Також, слідчий суддя зазначив, якщо підозрюваний не з`являвся до слідчого, то КПК України визначені примусові заходи впливу в таких випадках, але слідчий чомусь до примусових заходів не вдавався, натомість обмежився друкуванням рапортів без будь-яких «впізнавальних» критеріїв дати їх виготовлення про те, що ОСОБА_10 нібито не з`являється до слідчого. КПК України не містить визначення такого документу як «рапорт», а тому процесуальна природа рапорту незрозуміла і не може враховуватися слідчим суддею.

У клопотанні не зазначено для виконання яких процесуальних обов`язків підозрюваним повинен бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначаючи про ризик запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, прокурор не надав жодного доказу того, що підозрюваний протягом часу початку досудового розслідування (а це з січня 2021року) переховувався від слідства чи мав такий намір.

Вірогідність ризику переховування є малоймовірною, оскільки у підозрюваного немає ні фізичних, ні матеріальних можливостей для цього.

Таким чином, прокурором не було доведено існування ризиків, визначених ч.1 ст.177КПК України.

Підозрюваний має сім`ю проживає з матір`ю, родина фактично мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , про що правоохоронним органам було відомо.

ОСОБА_7 , працює, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, запобіжні заходи до нього раніше не застосовувалися.

При розгляді клопотання прокурором не було доведено наявність визначених п. 2,3 ч.3 ст.132 КПК України обставин, а тому відсутні підстави для застосування ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.2 ст.181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 21.05.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 17.01.2021 близько 01:30 год., перебуваючи біля будинку № 80а, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , яке виразилось у нанесенні 1 (одного) удару правою ногою по ногах потерпілого, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю та 1 (одного) удару правою ногою по кисті правої руки останнього, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді садин правої кисті, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 19 від 28.01.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень, умисно, з землі заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 5» 3/32 гб., ринкова вартість якого згідно з висновком експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-21/534-ТВ від 25.01.2021 складає 2047 гривень 00 копійок, який випав у потерпілого з рук внаслідок удару по руці нанесеного ОСОБА_7 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на вище вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Підозра у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наведеними в клопотанні слідчого доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

-протоколом огляду місця події від 17.01.2021;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , який розповів про обставини скоєного кримінального правопорушення;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам потерпілому ОСОБА_11 , в ході якого останній вказав на особу, яка вчинила кримінальне правопрушення;

-протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого від 05.02.2021, де потерпілим розповів про обставини скоєного кримінального правопорушення; висновком судово-медичної експертизи № 19 від 28.01.2021;

-висновком судово-медичної експертизи № 58/19 від 25.02.2021 висновком товарознавчої експертизи № СЕ-19/122-21/534-ТВ від 25.01.2021;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.01.2021, яка розповіла про те, як її знайомі підійшли до невідомого чоловіка;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 12.02.2021;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам свідку ОСОБА_12 від 12.02.201, яка впізнала чоловіка до якого її знайомий 17.01.2021 підійшов попросити цигарку;

-протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 12.02.2021;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21.01.2021, яка розповіла про те, як її знайомі 17.01.2021 підійшли до невідомого чоловіка;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 12.02.2021;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам свідку ОСОБА_13 від 21.01.2021, яка впізнала хлопця який 17.01.2021 підійшов до невідомого чоловіка за цигаркою;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам свідку ОСОБА_13 від 12.02.201, яка впізнавала чоловіка до якого її знайомий 17.01.2021 підійшов попросити цигарку;

-протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 12.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 28.01.2021, який розповів, як його знайомі 17.01.2021 підійшли до невідомого чоловіка;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 15.02.2021;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам свідку ОСОБА_14 від 15.02.2021, який впізнав свого знайомого, який 17.01.2021 підійшов до невідомого чоловіка за цигаркою;

-протоколом слідчого експерименту від 15.02.2021 за участю свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 11.02.2021, який розповів про обставини скоєного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12.02.2021, яка розповіла що в той час коли її сину спричинили тілесні ушкодження, вона розмовляла з ним по телефону.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і є обґрунтованими.

Дослідивши дані, що характеризують особу підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстави для застосування ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетністьОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри. Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносноОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Відповідно до клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 , основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину, не працевлаштованість та неявка підозрюваного на виклик до слідчого.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначив, що прокурором не було доведено існування ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а у клопотанні слідчий з прокурором обмежилися лише цитуванням відповідної норми КПК України, яка містить перелік двох можливих ризиків, але при цьому прокурор не конкретизував жодного ризику відносно підозрюваного, формально пославшись на тяжкість покарання та вплив на свідків.

За змістом клопотання, застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту передбачає не тільки обмеження його свободи, але й позбавить можливості проживання та спілкування із членами його сім`ї.

Згідно із правовою позицією Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Манчіні проти Італії" від 02.08.2001 року, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для таких цілей.

Суд відповідно до ст.178 КПК України встановив обставини щодо особи ОСОБА_7 , а саме, підозрюваний має сім`ю, проживає з матір`ю. Родина фактично мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , про що правоохоронним органам було відомо.

Сам ОСОБА_7 працює, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, запобіжні заходи до нього раніше не застосовувалися.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому з огляду на викладене, аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.06.2021 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .