Провадження № 11-кп/824/199/2022 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

15 лютого2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрованого та проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1 , -

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в межах кримінального провадження ЄРДР № 0004651 від 31 грудня 2020 року задоволено.
Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу ТОВ «СОБІ», якщо він протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру трудового колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Кримінальне провадження ЄРДР № 0004651 від 31 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України.
Заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_11 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за наступних обставин.

Так, 24 грудня 2020 року, близько 07 год. 50 хв. ОСОБА_11 , керуючи технічно-справним автомобілем «ФОЛЬЦВАГЕН» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався проїжджою частиною дороги по вул. Трублаїні зі сторони вул. Якуба Качури в м. Києві в напрямку Кільцевої дороги в м. Києві зі швидкістю близько 10 км/год, наблизився до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля будівлі № 18 по вул. Трублаїні в м. Києві, позначеного на проїзній частині дорожніми знаками 5.35.1 та 2.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР. У цей же час проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо, відносно водія ОСОБА_11 перетинала дорогу пішохід ОСОБА_7 .
ОСОБА_11 в порушення п.п. 1.3, 1.5, 2.3б, 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, не надав пішоходу пріоритет, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Вказані дії ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-954-2021 від 30.08.2021 року спричинили потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вказані дії ОСОБА_11 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме п.п.1.3, 1.5, 2.3(б) та 18.1 Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор та потерпіла подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а саме застосуванням кримінального закону, який не підлягав застосуванню, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що ОСОБА_8 безпідставно звільнено від кримінальної відповідальності згідно з ст. 47 КК України, оскільки судом не надано оцінки тому, що обвинувачений не усунув заподіяної ним шкоди потерпілій внаслідок вчинення кримінального правопорушення, визнання вини обвинуваченим в суді першої інстанції носило формальний характер. Вказані обставини, на думку сторони обвинувачення, свідчать про відсутність щирого каяття в діях обвинуваченого, як однієї з обов`язкових умов звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України.
Крім того, апелянт вказує, що клопотання трудового колективу ТОВ «СОБІ» не містить за своїм змістом конкретних заходів виховного характеру щодо обвинуваченого, судом належним чином не перевірено здатність трудового колективу здійснювати щодо нього такі заходи та доцільність застосування ст. 47 КК України у даному провадженні.
В апеляційній скарзі потерпіла просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки та закриття провадження скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги потерпіла вказує, що заподіяні злочином матеріальні збитки та моральну шкоду ОСОБА_8 у повному обсязі не відшкодував, що є свідченням відсутності щирого каяття. Зазначене в оскаржуваній ухвалі, що обвинуваченим ОСОБА_8 було компенсовано збитки, а саме на її лікування, не відповідає дійсності, оскільки збитки були сплачені не в повному обсязі.

Потерпіла звертає увагу суду, що протокол зборів колективу ТОВ «СОБІ» у судовому засіданні не досліджувався та суду не надавався. Крім того, апелянт вказує, що суд без врахування думки потерпілої, її представника, прокурора, які заперечували проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, без вирішення цивільного позову та об`єктивного розгляду поданого клопотання, в порушенням вимог закону, передчасно прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження.
В запереченнях, поданих до суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , наводячи обґрунтування, просить апеляційні скарги прокурора та потерпілої залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Заслухавши доповідь судді, думки прокурора та потерпілої, які підтримали подані апеляційні скарги, думки обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, та щиро покаялась, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вони протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції шляхом опитування сторін встановив, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює характер обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого, а відтак діяння, яке поставлено йому у провину, дійсно мало місце, і воно отримали правильну кримінально-правову оцінку.
Також судом встановлено, що ОСОБА_8 вперше вчинив нетяжкий злочин, який не віднесено законом до корупційних кримінальних правопорушень.
Всупереч доводам апеляційних скарг, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, а крім того, згідно обвинувального акту, в якому прокурор сам виклав встановлені обставини, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , за результатами досудового розслідування визнано щире каяття обвинуваченого.
Окрім того, судом встановлено, що крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, останній дійсно висловив щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, бажав виправити ситуацію, що склалася, співчував потерпілій, якій добровільно надавав матеріальну допомогу, на що вказують подані захисником на підтвердження аргументів клопотання фіскальні чеки про сплату медикаментів на загальну суму більше 25 000 грн., сплачувалися кошти в сумі більше 7 000 грн. і самій потерпілій. Така позиція обвинуваченого є послідовною. Крім того, обвинувачений повідомив суд про намір добровільно продовжити відшкодовувати потерпілій шкоду, загальний розмір якої визнає на 50 000 грн. Дані про ухилення обвинуваченого від суду чи іншу його недобросовісну процесуальну поведінку відсутні, матеріали провадження містять виключно позитивні характеристики на обвинуваченого.
Отже, перевіркою матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої про те, що щире каяття ОСОБА_8 носить формальний характер, не знайшли свого підтвердження, і сумніви з цього приводу повністю спростовані встановленими судом першої інстанції обставинами.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої про те, що заподіяні ОСОБА_8 збитки у повному обсязі не відшкодовані, що є свідченням відсутності щирого каяття, то дані обставини не являються перешкодою для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих обставин.
Крім того, передача на поруки за ст. 47 КК України не вимагає обов`язкового визнання обвинуваченим розміру своєї цивільно-правової відповідальності перед потерпілим та відшкодування завданої шкоди у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що клопотання трудового колективу про передачу на поруки за формою та змістом не відповідає вимогам закону є необґрунтованими. Так, в матеріалах справи наявний протокол зборів трудового колективу ТОВ «СОБІ», з якого вбачається, що на зборах вирішувалося питання про взяття на поруки працівника ОСОБА_8 . У клопотанні містяться всі визначені законом вимоги, а саме вмотивоване прохання колективу про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та зобов`язання колективу здійснювати заходи вихованого характеру.
Посилання потерпілої в апеляційній скарзі на те, що протокол зборів колективу ТОВ «СОБІ» у судовому засіданні не досліджувався та суду не надавався є безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження разом з клопотанням трудового колективу міститься протокол зборів трудового колективу ТОВ «СОБІ» від 28.10.2021 року, який суд досліджував в судовому засіданні.
Також є неспроможними доводи апеляційної скарги потерпілої про те, що суд розглянув клопотання без врахування думки потерпілої, її представника та прокурора, оскільки при розгляді даного клопотання судом було з`ясовано думку потерпілої, її представника та прокурора, які заперечували проти задоволення даного клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості та підстави для її скасування відсутні, а тому вона має бути залишена без змін, а апеляційні скарги потерпілої та прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційній скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від03 листопада 2021 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 47 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя