1Справа № 335/3370/21 1-кс/335/5306/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з процесуальним керівником у кримінальному провадження - прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 01.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернулася до суду з клопотанням, про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000058 від 01.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000058 від 01.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за фактом протиправних дій службових осіб Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (далі - ДАБІ), щодо видачі дозвільних документів та реєстрації прав власності на більш ніж 30 об`єктів нерухомості на території м. Запоріжжя, без наявності документів щодо користування або права власності на земельні ділянки.

В ході досудового розслідування встановлено, що протягом 2020-2021 років посадові особи ДАБІ та представники комерційних структур, які надають послуги у сфері проектування, технічного нагляду, технічної інвентаризації та державні реєстратори, зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби, діючи в порушення вимог ЗУ «Про містобудівну діяльність» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», без наявності документів щодо користування або права власності на земельну ділянку, видали дозвільні документи та зареєстрували право власності на більш ніж 30 об`єктів нерухомості на території м. Запоріжжя, тим самим незаконно захоплюють земельні ділянки та завдають істотної шкоди охоронюваним законом правам держави, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, протягом 2020 року ДАБІ були зареєстровані повідомлення про початок виконання будівельних робіт та в подальшому приблизно через 20 діб зареєстровані декларації про готовність об`єкта до експлуатації на 30 об`єктів «Реконструкція торгівельного павільйону», які розташовані в різних районах м. Запоріжжя. Проте за вказаними об`єктами нерухомого майна відсутні підстави для надання будь-яких дозвільних документів з їх будівництва або реконструкції, оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності (користування) на земельну ділянку і містобудівні умови та обмеження, чим порушено вимоги ст.ст. 26,29,31 ЗУ «Про містобудівну діяльність», вимоги Наказу Мінрегіонбуду № 244 від 21.10.2011 та рішення Запорізької міської ради № 30 від 30.01.2019.

В подальшому, на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації та технічного паспорту, державним реєстратором всупереч чинного законодавства України здійснюється реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна.

Так, під час проведення досудового розслідування були оглянуті ділянки місцевості на території м. Запоріжжя, на яких відповідно до дозвільних документів та прав власності, знаходяться реконструйовані об`єкти нерухомого майна.

За результатами проведених оглядів було встановлено, що за вказаними адресами або взагалі фактично відсутні об`єкти нерухомого майна, або знаходяться тимчасові споруди (кіоски, павільйони), яким відповідно до чинного законодавства України не присвоюються окремі адреси, а надаються паспорти прив`язки до найближчої побудови чи споруди.

У відповідності до матеріалів зібраних ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області встановлено, що відповідно до п. 41 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженої постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, встановлено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

26.11.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_5 , в порушення вимог чинного законодавства України, було здійснено первинну державну реєстрацію (з відкриттям розділу) права власності будівлі магазину літера Д (площа 19,9 кв.м.) за адресою:

АДРЕСА_1 за громадянкою ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) лише на підставі технічного паспорту серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 26.11.2020, видавник: ФОП ОСОБА_7 та акту обстеження, серія та номер: б/н, виданий 26.11.2020, виданий ОСОБА_7 , без відповідних документів, передбачених «Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме відсутні документи, що відповідно до вимог діючого законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Окрім цього, згідно зі статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою у відмові в державній реєстрації прав є факт подання заяви про державну реєстрацію прав неналежною особою.

Встановлено, що громадянка ОСОБА_6 ніколи не зверталась до державного реєстратора Виконавчого комітету Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_5 для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, ніяких відповідних заяв не підписувала.

За наявними даними, ОСОБА_6 ніколи не отримувала в державних органах дозвільних документів на будь які будівельні роботи по вказаній адресі, але в лютому 2021 року в районі будинку АДРЕСА_1 , остання самовільно, без наявності дозвільних документів, встановила тимчасову споруду МАФ, площею 19,9 кв.м.

Згідно п.4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливо без їх знецінення та зміни призначення.

Таким чином, державним реєстратором Виконавчого комітету Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_5 в порушення вищевказаних норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було здійснено незаконну реєстрацію права власності на самовільно встановлений МАФ (тимчасова споруда), як на об`єкт нерухомого майна.

Окрім цього, проведеними заходами було встановлено, що підставою для вищевказаної державної реєстрації став технічний паспорт серія та номер: 685/020, виданий 26.11.2020, видавник: ФОП ОСОБА_7 та акт обстеження, серія та номер: б/н, виданий 26.11.2020, виданий ОСОБА_7 . Однак, фактично зазначений об`єкт МАФ, який 26.11.2020 року було зареєстровано державним реєстратором ОСОБА_5 як об`єкт нерухомості, фактично було встановлено в лютому 2021 року.

Таким чином, ФОП ОСОБА_7 (інженер з технічної інвентаризації майна кваліфікаційний сертифікат АЕ №003111) 26.11.2020 видала технічний паспорт на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 нібито на замовлення громадянки ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в якому вказала завідомо неправдиві відомості, а саме технічний паспорт видано на неіснуючий об`єкт нерухомого майна.

В цей же день, а саме 26.11.2020 року ФОП ОСОБА_7 , винесла акт обстеження б/н, в якому вказала, що будівля магазину літера Д, розташована на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до постанови КМУ № 406 від 07.06.2017 року не потребує отримання дозвільних документів.

Однак, встановлено, що громадянка ОСОБА_6 не була замовником вказаного технічного паспорту та акту обстеження і ніякого акту обстеження фактично ОСОБА_7 не проводила, оскільки сам об`єкт, на який було видано вищевказані документи, фактично з`явився через три місяці після винесення вищевказаних документів.

Відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, механізм проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, господарських будівель та споруд здійснюється з метою:

1) встановлення їх наявності;

2) визначення їх фактичної площі та об`єму;

3) огляду та опису наявних конструктивних елементів об`єктів;

4) встановлення наявності змін у їх плануванні та складі;

5) визначення фізичного зносу конструктивних елементів об`єктів.

Технічна інвентаризація не проводиться:

- якщо із заявою про проведення технічної інвентаризації звернулася неналежна особа та якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами;

- у разі повторного незабезпечення доступу фахівцям з технічної інвентаризації до всіх приміщень об`єкта нерухомого майна або неодноразового перешкоджання їх роботі іншим чином;

- з інших правових підстав, передбачених законодавством або договором.

Враховуючи викладене, ФОП ОСОБА_7 (інженер з технічної інвентаризації майна кваліфікаційний сертифікат АЕ №003111), будучи уповноваженою особою, в порушення вимог Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме технічний паспорт на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 та акт обстеження б/н від 26.11.2020 року.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_3 , є техніком з інвентаризації нерухомого майна (кваліфікаційний сертифікат АЕ №003111).

30.09.2021 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон HUAWEI P 40 life, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору з сім-картками операторів стільникового зв`язку «ВФ Україна» - НОМЕР_5 , «Київстар» - НОМЕР_6 .

Слідчий посилаючись на те, що відповідно до постанови про визнання речовими доказами, вилучений під час обшуку 30.09.2021 у ОСОБА_7 мобільний телефон, визнаний речовими доказами, так як у ньому міститься інформація, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, просить клопотання задовольнити.
У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, подали заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутністю.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК), приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).
Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.
Тож, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на речі, які були вилучені під час обшуку 30.09.2021 за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: мобільний телефон HUAWEI P 40 life, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору з сім-картками операторів стільникового зв`язку «ВФ Україна» - НОМЕР_5 , «Київстар» - НОМЕР_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1