ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2336/21

Провадження № 11-кп/4820/242/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000451 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою останньої на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Єкатеринославка, Хабаровського краю, Амурської області, Російської Федерації, українку, громадянку України, одружену, з середньою освітою, яка не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима, -

визнано винуватою у пред`явленому обвинувачені за частиною 2 статті 121 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили. Зараховано у строк призначеного ОСОБА_7 покарання термін її попереднього ув`язнення з 09.10.2020 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Скасовано арешт на майно, накладений ухвалами слідчих суддів.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» Хмельницької міської ради 106062 грн. 20 коп. (сто шість тисяч шістдесят дві гривні двадцять копійок).
За вироком суду, 07 жовтня 2020 року, в період часу з 10:00 години до 17:00 години, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи на території домогосподарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту із своєю малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу її негативної поведінки, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_10 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, нанесла правою та лівою рукою невстановлену кількість ударів по обличчю, голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_10 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді крововиливів правого стегна, правої сідниці, лівого плеча та лівого передпліччя, правої гомілки, поверхневих ран 4-го та 5-го пальця лівої кисті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, що має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та в причинному зв`язку із настанням смерті не перебуває, а також тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин лобної ділянки голови, навколоочних ділянок, правої та лівої щоки, саден лобної ділянки голови, спинки носа, правої щоки, крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що спричиняють небезпечні для життя явища в клінічному перебізі і перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
В подальшому, 07 жовтня 2020 року в 18 годині 45 хвилин малолітню ОСОБА_10 госпіталізовано до реанімаційного відділення КП «Хмельницька міська дитяча лікарня», де 02 листопада 2020 року остання померла внаслідок закритої черепно-мозкової травми (крововиливів під тверду та м`які мозкові оболонки головного мозку), як ускладнення набряку головного мозку.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена подала апеляційну скаргу, у якій просила його скасувати кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирок вважає незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що суд не взяв до уваги її покази про те, що вказані тілесні ушкодження ОСОБА_11 отримала під час падіння з гойдалки та в результаті падіння з висоти власного росту, зачепившись за поріг.

Посилається на відсутність доказів на підтвердження її винуватості у вчиненому.

Пояснення свідків та висновки експертів, кожен окремо, не підтверджують її вину у вчиненому, а тому такі не є доказами у справі.

Крім того, висновки судово медичних експертиз № 901 від 22.12.2020 року та № 661 від 29.12.2020 року не могли бути покладені в основу доведеності її вини, оскільки ґрунтуються на неправильних вихідних даних, оскільки під час досудового розслідування вона повідомляла, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 отримала під час падіння з гойдалки, а не в ході епілептичних приступів; такі висновки є неповними, не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях в частині механізму нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурорів та представника потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили проти такої, вважаючи вирок законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Вирок суд в частині цивільного позову жодним із учасників провадження не оспорюється, тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

В суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала. Вказала, що тілесні ушкодження на голові, тобто ті, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, її донька ОСОБА_10 отримала внаслідок падіння з гойдалки 04-05 жовтня 2020 року, та в результаті падіння з висоти власного зросту, перечепившись за поріг. Також, тілесні ушкодження на голові, пальцях, спині отримала в результаті ударів до землі під час приступів епілепсії, який стався 07 жовтня 2020 року. Походження інших тілесних ушкоджень не пояснила.

Отже обвинувачена, заперечуючи нанесення нею потерпілій тілесних ушкоджень, виклала свою версію події. Разом з тим, не заперечила наявність таких на голові та тілі потерпілої.

Незалежно від того, що обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнала, її винуватість у вчиненні такого підтверджується сукупністю суб`єктивних та об`єктивних доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.

Так, показаннями представника потерпілого начальника служби у справах дітей ОСОБА_9 підтверджується, що обвинувачена ОСОБА_7 здійснювала неналежний догляд за донькою - ОСОБА_10 та не займалась її вихованням, у зв`язку з цим її було відібрано у матері. Після повернення дитини обвинуваченій, остання не змінила свою поведінку та продовжувала такі ж дії щодо неналежного догляду та виховання доньки. В подальшому, через два місяці після повернення, 07 жовтня 2020 року ОСОБА_12 потрапила до лікарні з тілесними ушкодженнями, від яких там і померла.

Представник ОСОБА_9 , а також свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 показали, що зі слів малолітньої ОСОБА_15 їм відомо, що обвинувачена ОСОБА_7 систематично застосовувала фізичне насильство щодо своєї доньки ОСОБА_16 .

Такі їх показання узгоджуються із показаннями малолітньої ОСОБА_15 , яка підтвердила вказані обставини. Показала, що обвинувачена систематично застосовувала фізичне насильство щодо своєї доньки ОСОБА_16 , била її, в тому числі, по голові, обличчю, тягала за волосся, била її об стіну.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили, що на початку жовтня бачили ОСОБА_19 , у якої було підпухле очко та на тілі сліди зеленки.

Отже, такі пояснення свідків в сукупності підтверджують неналежну поведінку ОСОБА_7 щодо своєї доньки ОСОБА_10 , яка застосовувала фізичне насильство щодо останньої.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 повідомили, що прибувши на виклик до села Ходаківці, виявили дівчинку, яка лежала на ліжку без ознак життя і дихання. Надавши першу екстрену допомогу, дитина почала дихати. В подальшому забрали її до лікарні. При огляді у дитини були виявлені багаточисельні синці: на грудях, голові, верхніх і нижніх кінцівках. Попередній діагноз - струс головного мозку.
Свідок ОСОБА_22 реаніматолог, повідомив, що коли швидка доставила в реанімацію малолітню дівчинку, остання була в стані клінічної коми, мала політравми різних органів, сінці були по всьому тілу, в тому числі - на обличчі, нігті були пошкоджені.
Свідок ОСОБА_13 підтвердила, що прибувши в лікарню, побачила у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, а саме: на обличчі та на пальчиках біля нігтів.

Отже вказані свідки підтвердили наявність множинних ушкоджень на тілі потерпілої ОСОБА_10 , в тому числі на голові та обличчі.
Пояснення свідків взаємоузгоджуються між собою та узгоджуються із суб`єктивними доказами.
Так, даними рапорту начальника ХРВП ХВП ГУНП у Хмельницькій області від 07 жовтня 2020 року із фототаблицями підтверджується, 07 жовтня 2020 року о 19 годині 26 хвилин до реанімаційного відділення Хмельницької обласної дитячої лікарні з с. Ходаківці доставлено ОСОБА_10 у важкому стані без свідомості із тілесними ушкодженнями у вигляді численних забоїв різних ділянок тіла, в тому числі голови, та перелому правого передпліччя (Т. 1, а.с. 8).
Вказані обставини узгоджуються із відомостями з висновку судово медичної експертизи № 901 від 22.12.2020 р., якими підтверджується, що у ОСОБА_10 станом на 08.10.2020 р. виявлені тілесні ушкодження у вигляді: - крововиливів м`яких тканин в лобній ділянці голови зліва та справа, в ділянці лівої скроні, в правій навколо очній ділянці обличчя, в правій щічній ділянці обличчя, в лівій щічній ділянці обличчя, по зовнішній поверхні від нижньої третини правого стегна до правої сідниці. По задньо-зовнішній поверхні від середньої третини лівого плеча до нижньої третини лівого передпліччя, саден шкіри на спинці носа, в правій щічній ділянці обличчя, в лобній ділянці голови по серединній лінії тіла, поверхневих ран на нігті 4-го пальця та 5-го пальця лівої кисті. Такі мають давність утворення не більше 1-2-х діб до моменту початку проведення експертизи, яка розпочата 08.10.2020 р. о 15 годині 00 хвилин;
- крововиливів по передній поверхні грудної клітини, на лобку, на підошовній поверхні правої стопи, на черевній стінці зліва, по зовнішній поверхні від верхньої третини лівого стегна до нижньої третини лівої гомілки, по зовнішній поверхні від верхньої третини до нижньої третини правої гомілки, на спині зліва та справа. Такі мають давність утворення не менше 3-5 діб до моменту проведення експертизи.
Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею.
Локалізація та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 не характерні та не специфічні для їх утворення при падінні потерпілої з висоти власного зросту (Т. 3, а.с. 11-12).
Із протоколу огляду трупа від 02.12.2020 року та фототаблиць вбачається, що у реанімаційному відділенні Хмельницької обласної дитячої лікарні виявлено труп ОСОБА_10 , 2016 року народження. Під час його огляду по усьому тілу виявлені множинні тілесні ушкодження, в тому числі на голові та обличчі, у вигляді синців та ссадин, а також перелому правого передпліччя (Т. 1, а.с. 141-145).
Тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_10 під час її огляду 08.10.2020 року, а також на її трупі узгоджуються із даними висновку судово медичної експертизи № 661 від 29.12.2020 р., якими підтверджується, що смерть ОСОБА_10 настала о 12 год. 55 хв. 02.11.2020 р. внаслідок закритої черепно-мозкової травми (крововиливи під тверду та м`які мозкові оболонки), як ускладнення розвитку набряку головного мозку.
Даними цього ж висновку підтверджується, що у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
- крововиливів м`яких тканин лобної ділянки голови, навколочних ділянок, правої та лівої щоки, садна лобної ділянки голови, спинки носа, правої щоки, крововиливів під тверду та м`які мозкові оболонки головного мозку, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що спричиняють небезпечні для життя явища в клінічному перебізі і перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті;
- закритого перелому правої променевої кістки, що має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та в причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають;
- крововиливи правого стегна, правої сідниці, лівого плеча та лівого передпліччя, грудної клітини, лобка, правої стопи, черевної стінки зліва, лівого стегна та лівої гомілки, правої гомілки, спини, поверхневих ран 4-го та 5-го пальців лівої кисті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.
Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, до поступлення в КП «Хмельницька міська дитяча лікарня». Утворення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту або під час епілептичних приступів виключається (Т. 3, а.с. 112-116).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 підтвердив свій висновок та повідомив, що виявлені тілесні ушкодження могли буди заподіяння буль - яким предметом з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження, виявленні на голові, могли призвести до черепно-мозкової травми і утворились мінімум від 6 травмуючи дій.
Отже, із даних висновків експертів вбачається, що тілесні ушкодження, які були небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, заподіяні їй 06-07 жовтня 2020 року шляхом нанесення таких предметом з обмеженою контактуючою поверхнею.

Наведені докази узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не мають суперечностей, вказують на умисний характер дій обвинуваченої і відтворюють обставини вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд під час судового розгляду дослідив усі обставини кримінального провадження, оцінив відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у спричиненні малолітній ОСОБА_24 умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, і спричинило її смерть.
Дії обвинуваченої ОСОБА_7 суд кваліфікував правильно за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. З такою кваліфікацією її дій погоджується апеляційний суд.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи за № 622 від 09.12.2020 р. ОСОБА_7 на період вчинення кримінально-караного діяння будь-яким психічним розладом, внаслідок якого вона не могла усвідомлювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними не страждала. На теперішній час ОСОБА_7 будь-яким психічним захворюванням, внаслідок якого вона не може розуміти значення свої дій та керувати ними, не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т. 1, а.с. 136-139).
Отже, обвинувачена ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення усвідомлювала свої дії, передбачала їх наслідки, тому суд обґрунтовано визнав її осудною та відповідальною за скоєне.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що інкримінованого правопорушення вона не вчиняла, тілесні ушкодження, які є небезпечними в момент заподіяння, ОСОБА_25 отримала внаслідок падіння з гойдалки 04-05 жовтня 2020 року, перечепившись за поріг та приступів епілепсії, тобто до підлоги, чи поверхні землі, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Як вбачається із висновків судово медичних експертиз № 901 від 22.12.2020 року та № 661 від 29.12.2020 року у ОСОБА_10 виявлені множинні тілесні ушкодження, в тому числі на голові. Такі могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Утворення тілесних ушкоджень при падіння з висоти власного зросту або під час епілептичних приступів виключається (Т. 3, а.с. 110-116).
Експерт ОСОБА_23 , будучи допитаним у місцевому суді, підтвердив що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження не могли утворитись одноразово і самовільно. Такі могли бути заподіянні будь яким предметом з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження, виявленні на голові, могли утворились мінімум від 6 травмуючи дій. При епілептичних припадках така кількість і такі ушкодження утворитись не можуть.
Разом з тим, такі висновки експертів узгоджується із показаннями представника потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , які підтвердили, що у ОСОБА_29 не було вад та припадків епілепсії.
Такі покази свідків, щодо стану здоров`я ОСОБА_10 та відсутності в неї хвороби, на яку вказує обвинувачена, підтверджується висновками про її стан здоров`я від 17.04.2018р., 19.11.2018р., 13.09.2019 р.
Експерт ОСОБА_23 , досліджуючи медичну картку ОСОБА_30 , у своєму висновку № 661 від 29.12.2020 року вказав, що будь яких даних про епілептичні напади у ОСОБА_11 немає.
Отже, твердження обвинуваченої про те, що потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження до поверхні землі в результаті падіння з висоти власного зросту, а також ударів внаслідок епілептичних нападів, є неспроможним.
Крім того, даними протоколу огляду господарства по АДРЕСА_1 , де знаходиться дитяча гойдалка, який було проведено 08.10.2020 року, підтверджується відсутність будь яких слідів щодо перебування малолітніх дітей та слідів отриманих травм.
Судово медичний експерт у своєму висновку № 901 від 22.12.2020 року вказав, що тілесні ушкодження на голові потерпілої утворились не раніше ніж 06-07 жовтня 2020 року.
Отже, твердження про те, що потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження на голові 04-05 жовтня 2020 року внаслідок падіння з гойдалки є також безпідставним.
З урахуванням наведеного, версія сторони захисту про те, що ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження самовільно, внаслідок ударів об землю та підлогу не знайшла свого підтвердження і в апеляційному суді.
Таке твердження суд розцінює як намір уникнути відповідальності за скоєне.
Разом з тим, її винуватість в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть ОСОБА_16 підтверджується сукупністю досліджених місцевим судом доказів.

Доводи обвинуваченої про те, що пояснення свідків та висновки експертів не є доказами, оскільки такі, кожен окремо, не підтверджують її вину у вчиненому, на увагу суду не заслуговують, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, їх оцінка має ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення в їх сукупності.

Так, потерпіла ОСОБА_9 , свідки малолітня ОСОБА_31 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що обвинувачена ОСОБА_7 систематично застосовувала фізичне насильство щодо своєї доньки ОСОБА_16 .

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтвердили наявність численних ушкоджень на голові, обличчі та тілі потерпілої ОСОБА_10 , які узгоджуються із висновками судово медичних експертиз, які в тому числі мали
Висновками судово медичних експертиз підтверджується, що потерпілій ОСОБА_10 нанесені тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечні в момент заподіяння, і спричинили її смерть.
Показами представника потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 підтверджується те, що у ОСОБА_29 не було вад та припадків епілепсії, та одночасно спростовуються твердження обвинуваченої про наявність такої хвороби у потерпілої.
Такі показання представника потерпілого та свідків, а також висновки експертів, отримані у визначеному законом порядку, узгоджуються між собою, суперечностей не мають, в сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Отже суд обґрунтовано зіслався на такі під час постановлення рішення.

Твердження про те, що висновки експертів № 901 від 22.12.2020 року та № 661 від 29.12.2020 року є недопустимими доказами, оскільки ґрунтуються на неправильних вихідних даних, оскільки ОСОБА_7 під час досудового розслідування повідомляла, що тілесні ушкодження на голові ОСОБА_10 отримала внаслідок падіння з гойдалки та удару до порога, апеляційний суд до уваги не бере.

Із висновку судово медичної експертизи № 901 від 22.12.2020 року, вбачається, що таку було проведено на підставі постанови слідчого від 08.10.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 повідомила, що 07.10.2020 року у ОСОБА_29 траплялися епілептичні приступи, в ході яких вона могла битись у різні предмети.

Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 661 від 29.12.2020 року, експертом досліджувались обставини справи, в тому числі медична картка ОСОБА_10 , з якої вбачається, що зі слів матері в останньої 07.10.2020 року були епілептичні приступи.

Отже, саме на таких вихідних даних (отримання тілесних ушкоджень внаслідок епілептичних приступів) і зроблено експертами свої висновки.

Будь яких інших обставин отримання ОСОБА_32 тілесних ушкоджень, в тому числі таких, на які вказує обвинувачена (падіння з гойдалки, удару до порога), експертам не надавались, тому такі ними не досліджувались.

З урахуванням наведеного, підстав визнавати вказані висновки експертів недопустимим доказами немає.

Посилання на те, що висновки експертів № 901 від 22.12.2020 року та № 661 від 29.12.2020 року є неконкретними, неповними, ґрунтується на припущеннях в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, тому такі не можуть бути враховані судом, апеляційний суд до уваги не бере.

Так, судово медичні експерти ОСОБА_33 та ОСОБА_23 у своїх висновках, вказали, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею.

В судовому засіданні місцевого суду експерт ОСОБА_23 підтвердив такі висновки. Вказав, що такі тілесні ушкодження у ОСОБА_11 не могли утворитись самовільно.

Такими висновками підтверджується локалізація, характер тілесних ушкоджень потерпілої та механізм їх нанесення.

Такі висновки узгоджуються між собою та з іншими суб`єктивними доказами у справі, суперечностей не містять.

Отже, суд обґрунтовано поклав такі в основу доведеності вини ОСОБА_7 .

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_7 винна у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого,

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи вид та міру такого, дотримався вимог ст. 65 КК України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції правильно врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Суд врахував, що обвинувачена вчинила умисний тяжкий насильницький злочин, який характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, внаслідок якого було завдано тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, які спричинили непоправні наслідки смерть малолітньої дівчинки.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Разом з тим, обвинувачена знехтувала цими гарантіями та діючи умисно, позбавила життя особу - малолітню дівчинку, наслідки чого не мають зворотного характеру та в жодний спосіб не можуть бути усунені.

Обвинувачена в силу ст. 89 КК України раніше не судима, вину у вчиненому не визнала, допомогу потерпілій не надала.
Остання на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 місцевий суд правильно визнав вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Крім того, суд правильно врахував думку представника потерпілого, яка просила призначити ОСОБА_7 максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

За таких обставин, беручи до уваги характер діяння, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку кримінального правопорушення та наслідки, які настали у вигляді смерті малолітньої дівчинки, наявність декількох обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винної, яка не розкаялась у вчиненому, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України в максимальному розмірі.
Колегія суддів погоджується з видом та мірою призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання. Вважає, що саме така міра покарання буде справедливою, необхідною та достатньою для попередження вчинення нею кримінальних правопорушень у майбутньому. Таке покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстави для його скасування, як того просить апелянтка відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3