Провадження № 1-кп/592/530/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0000026 від 04.06.2021 р., які надійшли з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Батьків, Радивилівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який проходить строкову військову службу на посаді помічника гранатометника 1 відділення 3 взводу роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні рядового (солдата), призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 08.07.2020 року, зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 406 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, діяв у порушення положень Військової присяги, затвердженої постановою Верховної ради України «Про текст Військової присяги» від 06.12.1991 року, вимог ст. 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. та ст. 3.4,5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р.

У відповідності до ст. 32,33 Статуту внутрішньої служби ЗС України солдати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відносинах підлеглості за посадами та військовими званнями не перебувають.

04.06.2021 року близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_5 перебував на першому поверсі казарми військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою АДРЕСА_2 , у приміщенні кімнати для вмивання та мив взуття в раковині для миття ніг особового складу підрозділу.

В цей час до приміщення вказаної кімнати зайшов солдат ОСОБА_4 та пред`явив претензії солдату ОСОБА_5 , з використанням нецензурної лексики, з приводу миття ним взуття у невстановленому місці.

Солдат ОСОБА_5 відповів, з використанням нецензурної лексики, ОСОБА_4 , розвернувся в інший бік спиною до нього та пішов через коридор до вбиральні, яка розташована в цьому ж приміщенні.

Будучи невдоволеним поведінкою ОСОБА_5 та його реакцією, ОСОБА_4 , діючи з мотивів невірного розуміння правил військової поведінки, з метою показати свою уявну перевагу над ОСОБА_5 , як військовослужбовцем одного з ним строку призову, наздогнав останнього на вході в приміщення вбиральні, розвернув його обличчям до себе, смикнувши рукою за ліве плече. У відповідь, ОСОБА_5 відштовхнув рукою від себе ОСОБА_4 , відразу після чого ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в обличчя, в область лівої частини верхньої губи.

Від удару ОСОБА_5 відійшов на один крок назад, відчувши образу та приниження. Надалі, помітивши, що у нього з місця удару йде кров, ОСОБА_5 підійшов до дзеркала в кімнаті для вмивання та виявив, що в результаті удару ОСОБА_4 йому спричинено рвану рану верхньої губи зліва.

Зупинивши кров водою з крана умивальника, ОСОБА_5 показав рану ОСОБА_4 , після чого коротко порадившись, вони вирішили доповісти про подію командуванню підрозділу.

Близько 16 год. 04.06.2021 року вони піднялися на другий поверх казарми до приміщення роти оперативного забезпечення, зайшли до канцелярії та доповіли присутньому в ній головному сержанту роти оперативного призначення сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_6 про подію.

З метою надання медичної допомоги, ОСОБА_5 того ж дня оглянуто лікарем військової частини та доставлено до стоматологічного відділення КНЛ «Сумської обласної клінічної лікарні» СМР, де йому проведено первинну хірургічну обробку рани, стягнуто її краї та накладено шви.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 131 від 21.07.2021 р., у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: рана верхньої губи зліва, яке не є небезпечним для життя і кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в скоєному визнав повністю та суду повідомив, що 04.06.2021 року він перебував у приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_2 , де побачив, що солдат строкової служби цієї військової частини ОСОБА_5 в раковині для миття ніг мив своє взуття. Він висловив ОСОБА_5 претензії нецензурною лексикою, у відповідь отримав також нецензурну лексику та останній почав виходити з кімнати. Наздогнавши ОСОБА_7 , розвернув його обличчям до себе, смикнувши за плече, та отримав у відповідь поштовх рукою і відразу наніс один удар кулаком в обличчя, в область лівої частини верхньої губи. В скоєному щиро розкаявся, в судовому засіданні вибачився перед потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 04.06.2021 року він мив своє взуття в раковині для миття ніг в приміщенні військової частини НОМЕР_1 . В цей час йому зробив зауваження солдат ОСОБА_4 , на що він відповів нецензурною лексикою, та в подальшому отримав від Мартинюка один удар в обличчя у ліву верхню губу. Вважає, що він спровокував конфлікт та просить суворо не наказувати, прийняв вибачення ОСОБА_4 . Повідомив, що у них залишилися дружні стосунки.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 встановлена в повному обсязі і його дії потрібно кваліфікувати за ч.2 ст. 406 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виразилося у вчиненні іншого насильства, яке заподіяло легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я солдату строкової служби ОСОБА_5 .

Згідно із ч.1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, а частина друга цієї статті передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, в й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ч.4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

ОСОБА_4 провину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів не перебуває, за місцем проходження строкової військової служби характеризується позитивно, потерпілий ОСОБА_5 матеріальних та моральних претензій немає, по мірі покарання просить суворо не наказувати, дані обставини суд визнає такими, що помякшують покарання.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З урахуванням, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме особи винного, те, що ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, має молодий вік, потерпілий не наполягає на суворому покаранні, то доцільно перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 статті 406 КК України, застосувавши ст. 69 КК України у виді арешту на гауптвахті, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Цивільного позову по кримінальному провадженню немає.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 406 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на гауптвахті строком на два місяці.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речових доказів по кримінальному провадженню немає.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подається до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Сумі протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1