Справа № 159/5844/21 Провадження №11-сс/802/562/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника власника майна - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні - прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2021 року (ЄРДР №0000038),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_8 в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000038 від 05.10.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч.1 ст.358 КК України, про арешт майна, вилученого 26.10.2021 під час огляду місця події. Зобов`язано слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 повернути уповноваженому представнику власника вилучене майно.
Клопотання прокурор мотивував тим, що даний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_10 був зупинений працівниками патрульної поліції 26.10.2021 о 19 год 00 хв в м.Ковелі на вул.Луцькій. Під час перевірки документів виникла підозра щодо достовірності товарно-транспортної накладної, в якій не було зазначено конкретного місця відвантаження пального, а лише вказано Волинська та Рівненська область. В результаті чого була викликана слідчо-оперативна група, транспортний засіб тимчасово вилучено. На вилучені речі слідчий просить накласти арешт з метою їх збереження для подальшого проведення експертного дослідження.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав для накладення арешту на майно - транспортний засіб, із напівпричіпом - цистерною, оскільки вони не відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням ч.ч.2,3 ст.170, ч.1 ст.412 КПК України. На даний час триває досудове розслідування в кримінальному провадженні. Вважає, вилучені свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів,товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів від 26.10.2021, спеціалізований вантажний сідловий тягач, спеціалізований напівпричіп-цистерна, відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, визнані речовими доказами в кримінальному провадженні. З метою недопущення втрати, зникнення, знищення, передачі та перетворення єдиного та вирішального доказу, слід накласти на них арешт.
Враховуючи вищенаведене, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого в ході огляду місця події майна.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представника власника майна, який заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч.1 цієї статті.
Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.
З матеріалів клопотання вбачається, СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000038 від 05.10.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч.2 ст.358 КК України.
Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на транспортний засіб, спеціалізований напівпричіп із рідиною з характерним запахом дизельного пального об`ємом приблизно 21 300л, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів від 26.10.2021, слідчий та прокурор вказували, що дані речі є знаряддям вчинення злочину та відповідають критеріям, визначеним у ст.98, ч.2 ст.167 КПК України, у зв`язку з чим були визнані речовими доказами. З метою збереження речових доказів, просили накласти на них арешт.
Однак, матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань з посиланням на належні і допустимі докази, які б давали підстави вважати, що транспортний засіб, спеціалізований напівпричіп із рідиною з характерним запахом дизельного пального об`ємом приблизно 21 300 л, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів від 26.10.2021, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, окрім як визнання їх речовими доказами постановою слідчого.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб марки "DAF "FT CF 75.360", реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричіпом - цистерною марки "Вurg" модель ВRO -1327Z, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який згідно товаротранспортної накладної від 26.10.2021 переміщував 24 300 літрів дизельного пального на замовлення ТОВ "Біг Траст", пункти відвантаження: Волинська, Рівненська область. Законність походження даного пального представник власника майна підтвердив наданими суду документами.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на вищевказане майно. Не було таких здобуто і в ході апеляційного розгляду.
Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення та наведені в ході апеляційного розгляду не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку колегії суддів фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст.ст. 98, 170, 376, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2021 року, в кримінальному провадженні №0000038 від 05.10.2021 - без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді