Дата документу 05.10.2021 Справа № 554/8470/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представників власників майна адвокатів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000048 від 07.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000048 від 07.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в якому просив з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накласти арешт на наступні об`єкти рухомого майна, які на праві власності належать підозрюваному ОСОБА_4 :автомобіль легковий марки NISSAN ARMADA, днз НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , vin ТЗ: НОМЕР_2 ; Номер двигуна ТЗ: VK56298016A; автомобіль легковий марки MAZDA 626 LX, днз НОМЕР_3 , 1988 року випуску, vin ТЗ: НОМЕР_4 , з позбавленням права на їх користування, відчуження та розпорядження.

Підставами для арешту майна вказує, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області спільно з Полтавським РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000048 від 07.05.2021 року з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 22.03.2021 року інспекцією з контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Полтави проведено перевірку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 , під час якої виявлені порушення щодо проведених без дозволу архітектурних змін будівлі.

Дізнавшись про проведену перевірку та виявлені порушення у ОСОБА_8 , який є депутатом Полтавської міської ради 8 скликання, виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від власника вказаного приміщення.

Для реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 залучив ОСОБА_4 , який відповідно до розпорядження Полтавського міського голови № 236-к від 26.04.2016 року призначений на посаду начальника управління з питань містобудування та архітектури, головного архітектора міста Полтави, є представником місцевого самоврядування і згідно посадової інструкції виконує організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції, та відповідно до примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Діючи відповідно до спільного злочинного умислу за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 23.03.2021 року висунув вимогу представнику ОСОБА_7 - ОСОБА_9 про надання неправомірної вигоди за сприяння у видачі управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва з метою проведення реконструкції нежитлових приміщень у АДРЕСА_1 , а також видачу КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради паспорту на вивіску на вказану будівлю. На вказану вимогу ОСОБА_8 ОСОБА_9 не погодився.

Для одержання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва з метою проведення реконструкції нежитлових приміщень у АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 30.03.2021 року звернувся із відповідною заявою до виконавчого комітету Полтавської міської ради.

08.04.2021 та 22.04.2021 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , відмовив ОСОБА_7 у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва.

У подальшому 28.04.2021 року ОСОБА_8 у телефонній розмові повідомив ОСОБА_9 , що управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 не погодився надати неправомірну вигоду.

При цьому ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , повторно висунув вимогу ОСОБА_9 про надання неправомірної вигоди, та указав суму неправомірної вигоди 5 тис. дол. США. При цьому, ОСОБА_8 довів ОСОБА_9 про необхідність оформлення управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради не містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, а паспорту зовнішнього опорядження фасаду нежитлових приміщень в будинку у АДРЕСА_1 , що дозволить привести у відповідність до законодавства наявні архітектурні зміни у будівлі та усунути порушення, а також оформлення у КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради паспорту на вивіску на вказану будівлю.

28.04.2021 року ОСОБА_9 на вимогу ОСОБА_8 передав останньому через посередника першу частину неправомірної вигоди у сумі 2 тис. дол. США

У свою чергу, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , 14.05.2021 року надав ОСОБА_7 лист про те, що видача містобудівних умов та обмежень з метою проведення реконструкції без зміни загальної площі та цільового призначення не передбачена, а тому містобудівні умови та обмеження не надаються.

03.08.2021 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , надав ОСОБА_9 лист про погодження управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради паспорту зовнішнього опорядження фасаду нежитлових приміщень в будинку по АДРЕСА_1 .

02.09.2021 року ОСОБА_9 на вимогу ОСОБА_8 передав останньому через визначеного ним посередника другу частину неправомірної вигоди в сумі 3 тис. дол. США, після чого ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

03.09.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході проведення досудового розслідування даного провадження було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 є власником наступних об`єктів рухомого майна:

- автомобіль легковий марки NISSAN ARMADA, днз НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , vin ТЗ: НОМЕР_2 ; Номер двигуна ТЗ: VK56298016A;

- автомобіль легковий марки MAZDA 626 LX, днз НОМЕР_3 , 1988 року випуску, vin ТЗ: НОМЕР_4 .

Вказане підтверджується інформацією, яку ОСОБА_4 подав у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік та інформацією наданою Регіональним Сервісним центром ГСЦ МВС в Полтавській області (лист №31/16-8-3098 від 13.09.2021).

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України, за якою повідомлено про підозру ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна.

Таким чином, з метою належного забезпечення конфіскації майна як виду покарання, виникає необхідність у накладенні арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме на об`єкти рухомого майна: автомобіль легковий марки NISSAN ARMADA, днз НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , vin ТЗ: НОМЕР_2 ; Номер двигуна ТЗ: VK56298016A; автомобіль легковий марки MAZDA 626 LX, днз НОМЕР_3 , 1988 року випуску, vin ТЗ: НОМЕР_4 ..

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити. Дійсно вже зверталися до суду з аналогічним клопотанням, але законом не заборонено повторне звернення з клопотаннями; продовжується збирання доказів; підозра не скасована. Ризики дійсно не зазначені в клопотанв, лїоскільки не встановлено ризиків на даний час.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що він не має відношення до неправомірних дій.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання з підстав, вказаних у письмовому запереченні. Зазначив, що аналогічне клопотання вже вирішено та судом відмовлено в його задоволенні. Запобіжний захід ОСОБА_4 не був обраний, оскільки підозра не обґрунтована, ризики не були доведені. Отже, вже встановлений факт необґрунтованості підозри, апеляційний суд залишив ухвалу суду без змін.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що в клопотанні не зазначені ризики, отже вони відсутні.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, приходить до наступного. .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Судом встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області спільно з Полтавським РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000048 від 07.05.2021 року з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.368 КК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процессуальному обмеженню.

Слідчий суддя, з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, зобов`язаний розглянути заявлене клопотання лишеу межах його доводів та вимог, якими у данному випадку є арешт визначених земельних ділянок.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторонни кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозрв важати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, треті хосіб.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя суд повинен врахувати: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Судом встановлено, що 06 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави було відмовлено у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою з підстав необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні. 27 вересня 2021 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційна скарга прокурора на ухвалу слідчого судді від 06 вересня 2021 року залишена без задоволення, а ухвала без змін.

07 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави було відмовлено у відстороненні підозрюваного ОСОБА_4 з посади начальника управління з питань архітектури та містобудування, головного архітектора міста Полтави з підстав необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні. 29 вересня 2021 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційна скарга прокурора на ухвалу слідчого судді від 07 вересня 2021 року залишена без задоволення, а ухвала без змін.

Для накладання арешту на тимчасово вилучене майно обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра, що передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки накладення арешту відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються у передбачених законом випадках. Обґрунтована підозра визнається такою, якщо є факти або інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення у межах кримінального провадження (рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, п. 175 (NechiporukandYonkalov.Ukraine також «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» Fox, CampbellandHartley v. theUnitedKingdom від серпня 1990, п. 32, Series A, №182).

При цьому, в огляді практики Вищого антикорупційного суду від 01.05.20 року зазначається, що рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути "вага" і "якість" доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку…Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини п`ята статті 9 КПК України).
Наведене в пункті 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" поняття "обґрунтована підозра" означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Як вбачається із усталеної практики Європейського союзу з прав людини, кожна справа має бути перевірена на трискладовий тест, як на механізм, що направлений на оцінку виправданості втручання державою в права осіб, та достатність , правомірність механізмів , що застосовуються під час такого втручання.

Враховуючи відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також ризиків, слідчий суддя приходить до висновку про неправомірність підстав для накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 132, 167, 170-179, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000048 від 07.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1