Справа № 490/4616/19
н/п 1-кп/490/274/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Миколаїв, за національністю українки, громадянки України, незаміжньої, офіційно не працюючої, з неповною вищою освітою, маючу на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_8
09.05.2018 року близько 13:00 годин, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, за місцем спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , прийшла їх спільна знайома ОСОБА_10 для спільного святкування Дня Перемоги. У ході святкування вказаного свята, останні вживали алкогольні напої.
09.05.2018 року близько 16:00 годин, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у наслідок розпивання алкогольних напоїв, виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_9 почав ображати ОСОБА_3 грубою нецензурною лайкою та принижувати її честь та гідність, на що остання почала відповідати останньому також образами та нецензурною лайкою, та погрожувала вигнати його з будинку з місця їх спільного проживання. Через деякий час, точного часу встановити не виявилося можливим, словесний конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 переріс у бійку, в ході якої останній руками схопив ОСОБА_3 за шию та почав стискати руки. У вказану бійку втрутилася ОСОБА_10 , та вони спільними зусиллями з ОСОБА_3 виштовхнули ОСОБА_9 з будинку на подвір`я та зачинили вхідні двері.
Після чого, 09.05.2018 близько 16:20 годин, у ОСОБА_3 , яка перебувала у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство останнього, реалізуючи який ОСОБА_3 пішла до приміщення кухні вказаного будинку, де на столі взяла кухонний ніж, який порахувала зручним знаряддям вчинення злочину та таким, що володіє достатніми властивостями для досягнення мети злочину умисного вбивства ОСОБА_9 та направилася до вхідних дверей будинку, біля яких в цей час перебував ОСОБА_9 . Підійшовши до вхідних дверей, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_9 , утримуючи кухонний ніж в руці, через привідчинені вхідні двері будинку, умисно нанесла не менше 3 ударів вказаним ножем в область верхньої частини грудної клітини останнього. Від нанесених ударів, потерпілий ОСОБА_9 присів на коліна, а ОСОБА_3 , підійшовши до останнього, витягнула з його тулубу ніж. Після чого, ОСОБА_10 вибігла на вулицю та з мобільного телефону викликала швидку медичну допомогу. Від нанесених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 помер у кареті швидкої допомоги по дорозі до лікарняного закладу. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок сліпих проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з пошкодженням верхньої долі правої легені, які ускладнилися масивною внутрішньо плевральною кровотечою (1600,0 мл. рідкої крові та її згортків у плевральній порожнині справа).
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство.
Суд, перевіривши зібрані стороною обвинувачення докази у кримінальному провадженні, проаналізувавши їх та надавши їм відповідну правову оцінку, не погоджується із такою правовою кваліфікацією протиправних дій ОСОБА_3 та дійшов висновку про недоведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у його вчиненні, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.
Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Також кримінальне правопорушення не може бути кваліфіковано як вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні.
Згідно із пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство не визнала та пояснила, що тривалий час знаходилася у шлюбі з ОСОБА_11 та проживали разом із малолітніми дітьми в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У день 9 травня 2018 року планували їхати до батьків її чоловіка, святкувати свято "День перемоги", проте з ранку того дня поїздку скасували, оскільки її чоловік ОСОБА_12 вже був в стані алкогольного сп`яніння. Костянтин ліг відпочивати, а вона пішла до подруги/сусідки ОСОБА_13 віддати борг, її не було дома 40 хвилин. Вертаючись до дому, йшла через місцевий магазин, в якому зустріла ОСОБА_14 . Разом із ОСОБА_15 вона прийшли до місця свого проживання, де розпивали алкогольні напої, ОСОБА_3 пила пиво, ОСОБА_16 вино. В цей час ОСОБА_12 повернувся з магазину з пляшкою горілки. ОСОБА_16 з ОСОБА_17 вийшли на подвір`я курити, повернувшись ОСОБА_17 був агресивним, без причини почав лаятися на неї, схопив її за волосся повалив на диван, сів зверху та коліном став здавлювати грудну клітину а руками тримав її за горло. ОСОБА_16 його відтягнула та стала виштовхувати з будинку на подвір`я, піднявшись з дивану вона допомогла ОСОБА_18 виштовхувати чоловіка. ОСОБА_17 опинився за дверима на подвір`ї, ОСОБА_16 присіла та спиною тримала двері, таким чином утримувала їх відкриття, проте ОСОБА_12 силою намагався їх відкрити, штовхав та бив по вхідним дверям. В будинку ще було четверо дітей, двоє що проживали з ними, та ще двоє подруги ОСОБА_13 . Кітань ОСОБА_12 вибивав двері з криком та погрозами, погрожував якщо двері не відкриє підірве будинок. ОСОБА_3 підійшла до кухонного столу, взяла кухонний ніж, і лівою рукою у щілину не щільно закритої вхідної двері, яка утворилася внаслідок намагання ОСОБА_19 їх відкрити, стала хаотично махати ножем. Намагалася злякати ОСОБА_14 , щоб останній заспокоївся. Далі, ніж з її руки зник, вона подумала що ОСОБА_12 його висмикнув. Кітань ОСОБА_12 став поводитися тихіше, та через 5-7 хвилин кликав її на допомогу. Вона вийшла на вулицю та побачила, що ОСОБА_17 сидів на колінах перед дверима, ніж лежав біля нього, його футболка була у крові, у нього закатувалися очі та опускалася голова. Вона попросила ОСОБА_20 викликати швидку медичну допомогу, винести чайник з холодною водою та хлоргексидин з ватою. Доки їхала допомога вона надавала ОСОБА_17 первинну медичну допомогу, тримала його на собі сидячі на землі подвір`я, обливала його водою приводила до тями, хлоргекседином обробляла рани. Кітань ОСОБА_12 почував себе все гірше та гірше. Швидка медична допомога приїхала через 40 хвилин, ОСОБА_17 вже не міг розмовляти, але був у свідомості. Працівники швидкої медичної допомоги не поспішали везти хворого до лікарні, зобов`язували збирати речі, шукати його документи, які посвідчують особу, що затягувало час. Далі, вона поїхала з ним у кареті швидкої медичної допомоги до лікарні, знаходилася з ним поруч до останнього, по дорозі у лікарню ОСОБА_12 помер. Вважає, що через несвоєчасне прибуття швидкої медичної допомоги та не здійснення медичних заходів її чоловік помер. Умислу на вбивство не мала, не згодна з кваліфікацією її дій стороною обвинувачення, розкаюється у вчиненому та жалкує про втрату чоловіка. Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_21 не визнає, вважає що син не бажав спілкуватися із батьком, ніколи до них в гості за час спільного життя не приходив, батьком не цікавився.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 , зазначив, що вина його підзахисної у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України не доведена. Обвинувачена не мала умислу на вбивство та не позбавляла життя померлого ОСОБА_22 , а навпаки, викликала швидку медичну допомогу, та до приїзду швидкої намагалася рятувати останнього, супроводжувала його у кареті швидкої. Смерть ОСОБА_23 є з необережності.
Потерпіла ОСОБА_24 суду показала, що є матір`ю померлого ОСОБА_25 . Зазначила, що 9 травня 2018 року, вона подзвонила до сина та його дружини ОСОБА_3 , та запросила їх до себе відсвяткувати свято, ОСОБА_12 пообіцяв приїхати, та вони не завітали до них. У вечері того ж дня подзвонила ОСОБА_3 та повідомила, що вона вбила ОСОБА_12 , та приїжджати не треба, оскільки викликана швидка, та ОСОБА_12 знаходиться у кареті швидкої допомоги. Зазначила, що спілкувалася з сином часто, та останній навідувався до батьків, щоб позичити гроші, оскільки останнім часом не працював, та йому потрібно було утримувати сім`ю. Про сина ОСОБА_12 повідомила, що останнім часом зловживав спиртними напоями, у нього був психологічний розлад. До смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_26 нічого не розповідала щодо обставин у сім`ї. Щодо ОСОБА_27 нічого поганого не може сказати, була з обвинуваченою у добрих стосунках, та не бажає суворого покарання для неї та позбавлення дітей її піклування.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 вказав, що є сином ОСОБА_17 , з батьком спілкувався рідко, бачилися з періодичністю один раз у місяць, а бувало що один раз у пів року. Така періодичність пов`язана з тим, що його співмешканка ОСОБА_3 не бажала, того щоб батько бачився з сином. Про життя батька знає зі слів матері. Мати спілкувалася з батьком інколи, між ними виникали сварки на ґрунті аліментів. Про обставини вбивства дізнався від сестри та інформації з Інтернет мережі. Батько цікавився його життям у телефонному режимі, питав у нього про навчання. Батька ОСОБА_23 у стані алкогольного сп`яніння за останній час не бачив. Цивільний позов підтримує.
ОСОБА_7 (колишня дружина ОСОБА_14 ) - законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_21 , зазначила, що ОСОБА_17 раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, через що не мав змоги спілкуватися з сином Після звільнення, коли ОСОБА_17 почав працювати та заробляти гроші, став допомагав їм, та питання щодо сплати аліментів не виникало, сварок між померлим та ними не було. Коли ОСОБА_17 почав проживати разом із ОСОБА_3 , спілкування між батьком та сином припинилось, матеріальну допомогу сину не оказував. Зустрічалися один раз на місяць, ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння не бачила. Цивільний позов підтримала.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_28 , суду показав, що 09 травня 2018 року був вбитий його брат ОСОБА_17 . Про вбивство брата дізнався зі слів батьків, йому подзвонила мати та сказала, що відбувся нещасний випадок, без подробиць. Згодом йому стало відомо, що брат помер у кареті швидкої допомоги по дорозі до медичного закладу та що причиною вбивства став конфлікт при розпиті спиртних напоїв. Вказав, що брат разом із цивільною дружиною ОСОБА_27 проживали у мікрорайоні Матвіївка в м. Миколаєві, адресу він не знає, оскільки ніколи там не був. Окремо зазначив, що всі ці обставини знає зі слів батьків. Щодо взаємовідносин брата та його співмешканки ОСОБА_27 він не освідомлений, так як з 2002 року не спілкувався з вбитим, через конфлікт у родині. У період до 2002 року, ОСОБА_17 вживав спиртні напої, на скільки він був конфліктний не знає. Також, не може повідомити спілкувався його брат з колишньою дружиною та сином чи ні. Знає, що від спільного проживання брата з ОСОБА_27 є дитина, яку він бачив всього один раз, коли вони були у батьків на святі. З відомої йому інформації, вказав, що його брат ОСОБА_23 притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжку. На слідчих діях не був присутнім, був тільки в морзі на впізнанні вбитого.
Свідок ОСОБА_29 , суду показала, що ОСОБА_27 це її колишня невістка. 09 травня 2018 року їй зателефонувала ОСОБА_3 і прохала швидко приїхати та забрати дітей, пояснень ніяких не дала. Через деякий час приїхала до будинку ОСОБА_27 , діти були у сусідів, у дворі були поліцейські, до будинку не впускали. Після дізналася про смерть ОСОБА_14 , забрала дітей та їх речі до себе. Повідомила, що з обвинуваченою ОСОБА_3 тісно спілкується, остання виховує її внучку. Про конфлікти в сім`ї ОСОБА_27 їй невідомо, на скільки знає їх не було, проте зі слів внучки, ОСОБА_23 ображав ОСОБА_3 , витягував з її гаманця кошти на спиртні напої. Охарактеризувати вбитого цілком не може, знає тільки те що він то працював, то ні. Зазначила, що обвинувачену може охарактеризувати тільки з позитивної сторони, яка добре дбає про своїх дітей, спиртними напоями не зловживає, будувала з цивільним чоловіком плани щодо переїзду у інший населений пункт, відкрити бізнес.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 , надав показання, та зазначив що він є сусідом обвинуваченої ОСОБА_27 та померлого ОСОБА_25 .. Про смерть ОСОБА_14 дізнався зі слів поліцейського, особисто нічого не бачив. Щодо своїх сусідів ОСОБА_27 та ОСОБА_23 , повідомив, що неодноразово бачив останнього біля магазину, де продають спиртні напої, весь час перебував у стані алкогольного сп`яніння, був помічений у конфліктних ситуаціях, навіть у бійках. Про конфлікти у сім`ї ОСОБА_27 та ОСОБА_22 йому не відомо.
Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_31 , суду показала, що є подругою ОСОБА_3 , вона не була свідком обставин смерті ОСОБА_14 , під час досудового розслідування її допитували лише для надання характеристики обвинуваченої. Про смерть ОСОБА_14 дізналася від дідуся обвинуваченої. Повідомила, що ОСОБА_17 вживав спиртні напої та міг провокувати ОСОБА_3 на конфлікт. Однак, ОСОБА_3 нічого не розповідала їй про сімейні конфлікти, та не скаржилася на нього. Про ОСОБА_3 може сказати, що вона врівноважена та спокійна, без проявів агресії, не конфліктна.
Свідок ОСОБА_32 , суду показав, що ОСОБА_3 є його онукою. Він не був свідком подій 9 травня 2018 року, про смерть ОСОБА_17 дізнався від своєї дружини. Взаємовідносини між онукою та її чоловіком були не дуже добрі останнім часом, ОСОБА_17 став частіше вживати спиртні напої та піднімати руку на ОСОБА_3 . Охарактеризовав ОСОБА_3 , як спокійну, трудящу, добру мати, яка піклується про своїх дітей. Щодо ОСОБА_14 зазначив, що коли останній був у стані алкогольного сп`яніння, то проявляв агресію як до ОСОБА_27 так і до нього.
Допитана свідок ОСОБА_10 , суду показала, що з ОСОБА_3 перебувала у дружніх стосунках, проте на даний час не спілкуються. 9 травня 2018 року їй надійшло смс-повідомлення від ОСОБА_3 , де остання вказувала, що хоче зайти віддати борг. ОСОБА_3 прийшла до неї, пізніше зайшов ОСОБА_17 , він був у стані алкогольного сп`яніння, випив алкогольний напій, та заснув. Через деякий час вони залишили ОСОБА_17 у будинку ОСОБА_10 , а разом з дітьми ОСОБА_33 пішли до будинку ОСОБА_3 . Далі, ОСОБА_17 прокинувся і пішов слідом, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 із дітьми стояли на подвір`ї, оскільки не могли потрапити до будинку за відсутністю ключів, які залишилися у ОСОБА_17 . Кітань ОСОБА_12 був обурений на те, що його залишили на самоті, він відчинив двері будинку, в будинок зайшли діти з ОСОБА_10 , а ОСОБА_23 та ОСОБА_27 залишились у двох на подвір`ї. ОСОБА_10 зайшовши у дім відкрила пляшку вина та випила бокал напою, що відбувалося на вулиці між ОСОБА_23 та ОСОБА_3 вона не знає, будь-яких криків з вулиці вона не чула. Потім в дім зайшла ОСОБА_3 та слідом за нею у дім зайшов ОСОБА_23 , з невідомих причин він став бити ОСОБА_3 , тягнути її за волосся, ОСОБА_3 відбивалася від нього, ОСОБА_10 намагалася відтягнути ОСОБА_22 від ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_3 вдалось штовхнути останнього, та ОСОБА_10 разом із ОСОБА_3 почали виштовхувати його з будинку. Окремо зазначила, що раніше, у неї був конфлікт з померлим ОСОБА_23 , який спричинив ушкодження голови та обличчя, та у неї з ОСОБА_23 були неприязні стосунки, за весь час стикалися з останнім декілька разів. Та коли виштовхнули ОСОБА_23 з дому, то він ще тривалий час намагався потрапити у дім, двері стримували довгий час, приблизно хвилин 20, ОСОБА_10 стояла до дверей спиною, ОСОБА_27 була біля неї. Потім до ОСОБА_33 підійшла дитина ОСОБА_34 , це відволікло її від тримання дверей, та у дверях виникла щілина. ОСОБА_3 повідомила, що у ОСОБА_23 у руках ніж, вони побоювалися впустити останнього у дім, оскільки у будинку крім них були ще четверо дітей. ОСОБА_3 стояла спочатку з однієї сторони двері, потім з другої сторони, оскільки відходила на деякий час. Ніж у руках ОСОБА_3 , ОСОБА_10 не бачила. Через деякий час ОСОБА_23 став кликати на допомогу, та вона не знала, що робити, відкривати двері чи ні. Коли ОСОБА_23 перестав стукати у двері, вона із ОСОБА_3 відкрили двері і вийшли у двір, ОСОБА_23 лежав на землі біля будинку обличчям до низу, колені були зігнути, дихав з хрипотою, біля нього було небагато крові. ОСОБА_3 стала допомагати ОСОБА_23 та голосно просила про виклик швидкої медичної допомоги. ОСОБА_10 побігла шукати людину, у якій можливо було взяти телефон для виклику швидкої, оскільки не мала можливості зі свого засобу для зв`язку здійснити виклик. Коли ОСОБА_10 повернулася, то побачила, що ОСОБА_23 лежав вже на спині, а ОСОБА_3 тримала його голову у піднятому стані. ОСОБА_3 попросила ОСОБА_10 потримати голову ОСОБА_22 , а сама пішла в будинок за водою. ОСОБА_35 , бачила ніж із чорною ручкою, який лежав у палісаднику, до цього часу, вона не бачила такий ніж в будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_36 . Через 40 хвилин прибула швидка медична допомога, медпрацівники якої не відразу почали реанімувати ОСОБА_23 , а лише питали про гроші та документи, наказали збирати його речі. Поліція прибула після того, як карета швидкої допомоги вже уїхала. ОСОБА_3 супроводжувала ОСОБА_23 у кареті швидкої. Окремо зазначила, що коли ОСОБА_23 у алкогольному сп`янінні стає агресивним, був випадок коли він без причини кидався на людину з лопатою, та вів себе неадекватно, вчиняв бійки. Зі слів ОСОБА_3 , знала, що ОСОБА_23 не працював, та коли вживав спиртні напої ставав агресивним та неодноразово піднімав на її руку.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_37 , суду показав, що ОСОБА_3 є його знайомою. 9 травня 2018 року він був в магазині, що розташований біля будинку ОСОБА_3 де до нього підійшла ОСОБА_16 та просила його викликати швидку медичну допомогу. Далі, він разом із ОСОБА_15 пішли до будинку ОСОБА_3 , де побачив ОСОБА_22 , який на перший погляд був без свідомості, будь-яких пошкоджень на ОСОБА_38 він не побачив, викликав швидку допомогу. ОСОБА_3 та її чоловік знаходились у дворі біля будинку, сиділа ОСОБА_3 а ОСОБА_23 лежав на спині, голова у неї на колінах, крові біля ОСОБА_23 не бачив. ОСОБА_3 була у непорадному, шоковому та напруженому стані, плакала, кричала. Поряд з ОСОБА_3 та ОСОБА_23 нічого не було ні каміння, ні ножа. Згодом приїхала швидка допомога та поліція. ОСОБА_3 сказали, щоб вона збирала речі ОСОБА_22 та документи. Охарактеризувати ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_23 він не може, оскільки знає їх не тривалий час.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_39 , суду показав, що є сусідом ОСОБА_3 . Повідомив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_23 сварилися коли її чоловік був у нетверезому стані. ОСОБА_23 конфліктна людина, вв`язувався у бійки. 9 травня 2018 року, проходячи біля будинку ОСОБА_3 , побачив поліцію, та від людей дізнався про смерть ОСОБА_36 . На той час швидкої допомоги біля будинку вже не було. Окремо зазначив, що більше спілкувався з ОСОБА_23 , оскільки останній приходив до нього за інструментами для ремонту автомобіля.
Окрім показань потерпілих, показань свідків, судом досліджено письмові та речові докази у кримінальному провадженні.
За заявою ОСОБА_41 від 09.05.2018 року, власниці будинку АДРЕСА_1 , надано дозвіл працівникам поліції на проведення огляду вищевказаного домоволодіння.
Протоколом огляду місця події, складеного 09.05.2018 року, із план-схемою та фото таблицею, в ході якого оглянуто домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: ніж кухонний зі слідами рідини бурого кольору, який поміщено до спеціального пакету НДЕКЦ №4510320, змиви рідини бурого кольору з підлоги на вулиці, поміщені до паперового конверту; дев`ять слідів пальців рук: 1. з пустої пляшки 2, 5 літрів "Оболонь" на столі в кімнаті №3; 2.3 зі стаканів для горілки на столі в кімнаті №3, 4-7 з поверхні пустої, скляної пляшки з під горілки "Nemiroff" 0, 5 літрів вилученої з-під столу в кімнаті №3, 8.9 з пляшки 2, 5 літрів "Оболонь" повної, поміщено до спеціального пакету НДЕКЦ №4504365; змиви з рук ОСОБА_3 , які поміщені до паперового конверту.
Протоколом огляду трупа, складеного слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_42 09.05.2018 року, із долученою до нього фото таблицею на 3 арк., об`єктом огляду якого була карета швидкої допомоги №15 (автомобіль марки "Пежо Boxer" д/н НОМЕР_1 ), яка була припарковано навпроти спортивного майданчику по проспекту Героїв України, в м. Миколаєві неподалік від ТРЦ "Магелан", на узбіччі дороги, в якій знаходився труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 . Труп знаходився в положенні лежачи на спині на носилках. На трупі був одяг: синя футболка бавовняна, шорти кольорові з плащової тканини, труси кольорові бавовняні. На футболці виявлені 3 пошкодження, при зведенні країв, повздовжньої форми. Тканина футболки більш попередньої полості рясно просочена речовиною бурого кольору, яка схожа на кров. Тканина шортів та шкірні покриви в області нижніх кінцівок та кистей з нашаруванням значної кількості і підсохлої речовини бурого кольору, яка схожа на кров. Трупне заклякання виражене слабо, у всіх досліджуваних групах м`язів. Трупні плями фіолетового кольору, розташовані на задніх поверхнях тулуба та кінцівок. При дозованому натисканні зникають та відновлюють свій колір через 5 секунд. Кістки склепіння черепа, кістки та хрящі носу, верхніх та нижніх кінцівок на дотик цілі. Грудна клітка пружна. Попередні поверхні грудної клітини та середньо-ключичній лінії справа виявлені рани, при зведенні країв поздовжньої форми, які розташовані майже горизонтально. Праві кінці гострі, ліві п-подібні, краї рівні не осадженні. Справа від передньої серединної лінії по середині між яремною вирізкою, рукоятки грудини та мечоподібного відростку виявлена рана №3, яка розташована косовертикально з 10*4 умовного циферблату, з характеристиками аналогічними описаних ран, правий кінець якої гострий, лівий п-подібний. В лобній області по центру, в області перенісся на задній поверхні обох ліктьових суглобів, передній поверхні обох колінних суглобів виявлені множинні садна овальної та поздовжньої форми без чітких меж, поверхня яких підсохла червонувата-коричневого кольору, розташована нижче рівня навколишніх тканин.
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, Миколаївського обласного наркологічного диспансера №1111 від 9.05.2018 року, ОСОБА_3 , станом на 20 год. 20 хв. 09.05.2018 року мала гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю, неускладнену, а рівень алкоголю за Alcotest 6810 становив 1,50 проміле.
Протоколом пред`явлення трупа до впізнання, складеного слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_42 10.05.2018 року, ОСОБА_28 , впізнала труп ОСОБА_14 за загальними ознаками обличчя, ростом та статурою.
Протоколом проведення слідчого експерименту, складеного 10.05.2018 року, з відеозаписом на DVD диску та додатком до протоколу (стенограма) на 5 арк., проведеного на підставі згоди власника будинку ОСОБА_41 від 10.05.2018 року, на проведення слідчих дій, відповідно до якого ОСОБА_10 на місцевості вказала та розповіла про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 які мали місце 09.05.2018 року у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно протоколу огляду трупа, складеного та проведеного 11.05.2018 року, проведено огляд трупа ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи, в ході якого виявлено рани на тілі ОСОБА_14 , у тому числі колото-різані на передній поверхні грудної клітки справа по середньо-ключичній лінії. При огляді вилучено зразок крові трупа, зразок мочі, шкірний лоскут з рани №2, одяг.
Згідно висновку експерта №543 від 18.06.2018 року, встановлено, що у ОСОБА_3 будь-яких тілесних пошкоджень не виявлено. При встановлені наявності та ступеню тяжкості тілесних пошкоджень діагноз "ушиб мягких тканей головы" до уваги не приймався, як не підтверджений об`єктивними клінічними даними. В судовій медицині таких тілесних пошкоджень як "шишка" не існує. Оскільки гр. ОСОБА_3 не оглядалась судово-медичним експертом, зразок крові та зрізи піднігтьової пластини не вилучалися.
Протоколом отримання зразків для експертизи, складеного 13.06.2018 року, у ОСОБА_3 відібрано зразки крові для проведення судово-імунологічних експертиз.
Згідно висновку експерта №1332 від 04.07.2018 року, встановлено, що смерть гр. ОСОБА_9 настала внаслідок сліпих проникаючих колото-різаних пораненнях грудної клітки з пошкодженням верхньої долі правої легені, які ускладнилися масивною внутрішньоплевральною кровотечою (1600,0 мл. темної рідкої крові та її згортків у плевральній порожнині справа). При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: -рани №1 (умовного позначення) на передній поверхні грудної клітки справа по середньо-ключичній лінії в підключичній області з раневим каналом який проходе через шкіру підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи 1-го міжребер`я пошкоджуючи верхню долю правої легені; -рани №2 ( умовного позначення) розташована на передній поверхні грудної клітини на 4.5см донизу від рани №1, в проекції 2-го міжребер`я по середньо ключичній лінії з раневим каналом який проходить через шкіру, підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи 2-го міжребер`я. проникає в плевральну порожнину, пошкоджується верхню долю правої легені; - рани №3 (умовного позначення), що розташована на 2см донизу та 5см вліво від рани №2 по серединній лінії в проекції прикріплення 3-го ребра, з раненим каналом який проходе через шкіру, підшікірно-жирову клітковину та доходячи до грудини сліпо закінчується; -саден в ділянці обличчя, волосяної частини голови, верхніх та нижніх кінцівок; -крапкової рани по передній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу. Всі вищевказані тілесні пошкодження є прижиттєвими, на що вказує наявність крововиливів в місцях їх утворення. Беручи до уваги дані медико-криміналістичного дослідження, а також морфологічні характеристики рани №1 та рани №2 (умовного позначення) на передній поверхні грудної клітки справа з раненими каналами які проникають в плевральну порожнину з пошкодженням міжреберних м`язів 1-го та 2-го межребер`я і верхньої долі правої легені, а саме щілиноподібна форма, рівні неосадневі краї, один край яких скошений, інший нависаючий, правий кінець при зведенні країв заокруглений, лівий загострений, дають можливість сказати про те, що вони утворилися в результаті однократної дії плоского колюче-ріжучого чого предмета, що має вістря, лезо та обух. За ступенем тяжкості вищевказані тілесні пошкодження мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень та перебувають у причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті гр. ОСОБА_9 . Тілесне пошкодження у вигляді рани №3 (умовного позначення), що розташоване на 2 см. донизу та 5 см. вліво від рани №2 по серединній лінії в проекції прикріплення 3-го ребра, з раневим каналом проходе через шкіру, підшкірно-жирову клітковину та доходячи до грудини сліпо закінчується, також утворилось від однократної дії плоского колюче-ріжучого предмета, що має вістря, лезо та обух і за ступенем тяжкості стосовно до живих осіб має ознаки легкою тілесного пошкодження та не перебуває у причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті гр. ОСОБА_9 . Садна в ділянці обличчя, волосяної частини голови, верхніх та нижніх кінцівок утворилися незадовго до настання смерті гр. ОСОБА_9 від дії тупого твердого предмету і за ступенем тяжкості стосовно до живих осіб у своїй сукупності мають ознаки легких тілесних пошкоджень та не перебувають у причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті останнього. Крапкова рана по передній поверхні в проекції лівою ліктьового суглобу утворилася в результаті проведених механічних маніпуляцій тому судово-медичній оцінці не підлягає та у причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті гр. ОСОБА_9 не перебуває. При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_9 будь-яких тілесних пошкоджень які характерні для боротьби чи самозахисту , або які свідчили про посмертне переміщення тіла не виявлено. Ступінь наявності трупних явищ про те, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло не більше 2-х діб. При судово-токсологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,89 проміле, що стосовно до живих осіб може відповідати тяжкому ступеню алкогольного оп`яніння. При судово-імунологічному дослідженні встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО.
Згідно висновку експерта №198 від 11.06.2018 року, із долученим до нього таблиці результатів дослідження визначення групової належності зразків крові за системою АВО, встановлено, що кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО.
Згідно висновку експерта № 201 від 22.06.2018 року, із долученою до нього зведеною таблицею результатів дослідження визначення групової належності в слідах крові на речових доказах за ізосерологічною системою АВО, встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситсья до групи АВ ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_3 відноситсья до групи А з ізогемаглютиніном анти-в ізосерологічної системи АВО. На фрагменті марлі зі змивом, представленому на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні виявлені антиген А і В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) з групою АВ, у тому числі від ОСОБА_9 . Данні серологічного дослідження не виключають можливості змішення крові в плямах на речовому доказі і походження її від осіб з групами А з ізогемаглютиніном анти -В, В з ізогемаглютиніном анти -А, АВ в тому числі від ОСОБА_9 , ОСОБА_3 .
Згідно висновку експерта №199 від 22.06.2018 року, із долученою до нього зведеною таблицею результатів дослідження визначення групової належності в слідах крові на речових доказах за ізосерологічною системою АВО, встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. На фуфайці (футболці), шортах, представлених на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні виявлені антиген А і В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи(осіб) з групою АВ, у тому числі від ОСОБА_9 . Данні серіологічного дослідження не виключають можливості змішення крові і походження її від осіб з групами А з ізогемаглютиніном анти-В, В з ізогемаглютиніном анти-А, АВ, у тому числі від ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .
Згідно висновку експерта №200 від 21.06.2018 року, із долученою до нього зведеною таблицею результатів дослідження встановлення групової належності крові за ізосерологічною системою АВО, встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної истеми АВО. На блузці, джинсах, наданих на експертизу, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні на блузці і в об. №5,6 на джинсах виявлені антиген А і В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) з групою АВ в тому числі від ОСОБА_9 . Данні серологічного дослідження не виключають можливості змішення крові і походження її від осіб з групами А з ізогемаглютиніном анти-В, В з ізогемаглютиніном анти-А, АВ, в тому числі від ОСОБА_9 , ОСОБА_3 . В об. №7 на джинсах виявлений антиген А. Походження крові не виключається від особи (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі від ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови старшого слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_40 від 31.07.2018 року, одяг підозрюваної ОСОБА_3 , а саме: джинси синього кольору, футболку (фуфайку, блузку) синього кольору з плямами крові було визнано речовими доказами і поміщено на зберігання в камеру схову при Центральному ВП ГУНП в Миколаївській області.
Згідно висновку експерта №330 від 19.07.2018 року, встановлено, що наданий на дослідження ніж, що вилучений з місця події, до холодної зброї не належить, а є ножем господарсько-побутового призначення. Ніж виготовлений промисловим способом.
Згідно висновку експерта №559 від 07.08.2018 року, із долученою до нього таблицею результатів дослідження на 1 арк. та ілюстративною таблицею на 9 арк., встановлено, що на клинку ножа (об`єкт №3) виявлено кров людини, клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження. На клинку ножа (об`єкт №4) та руків`ї ножа (об`єкт №5) виявлено клітини з ядрами без домішків крові та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження. Генетичні ознаки крові та клітин з ядрами виявлених на клинку ножа (об`єкт №3) та клітин з ядрами без домішків крові виявлених на клинку та руків`ї ножа(об`єкт №4, 5) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 (об`єкт №1) та не збігаються з генетичними ознаками підозрюваної ОСОБА_3 (об`єкт №2). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_9 (об`єкт №1) та в об`єктах №№3,4,5 складає 1, 01*10(-21). Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 9,95*10(20) осіб.
Згідно висновку експерта №123-МК від 10.08.2018 року, із долученою до нього ілюстративною таблицею на 4 арк., встановлено, що на наданій для експертизи фуфайці (футболці) потерпілого ОСОБА_9 виявлено три колено-різаних ушкодження, розташованих в верхній частині передньої поверхні праворуч. На шортах ОСОБА_9 пошкоджень, які б мали ознаки дії колюче-ріжучого предмета, не виявлено. Зазначені в п.1 колено-різані ушкодження на фуфайці утворились внаслідок трикратної дії одного колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа, який має вістря, лезо та обух. На наданому на дослідження клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини від трупа ОСОБА_9 виявлено одне колено-різане ушкодження, яке утворилось від однократної дії плаского колюче-ріжучого предмета, що має вістря, лезо, обух. Можливість утворення колено-різаних пошкоджень на фуфайці ОСОБА_9 та на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини ОСОБА_9 від дії клинка наданого на експертизу ножа не виключена. Та визначити послідовність спричинення поранень неможливо через недостатню кількість судово-медичних даних.
Відповідно до постанови старшого слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_43 від 10.08.2018 року, одяг потерпілого ОСОБА_9 : футболка (фуфайка) з коротким рукавом синього кольору з механічними пошкодженнями, шорти темно-синього кольору з плямами крові та ніж було визнано речовими доказами і передано на зберігання в камеру схову при Центральному ВП ГУНП в Миколаївській області.
Вище вказані обставини кримінального правопорушення та досліджені судом докази підтверджують, що заподіяні тілесні ушкодження обвинуваченою ОСОБА_3 є тяжкими, однак вони були нанесені потерпілому ОСОБА_17 від неприцільного удару ножем, а випадково попавши в грудну клітину.
На переконання суду згідно встановлених конкретних обставин справи, зокрема поведінки обвинуваченої під час та після вчинення злочину, що підтверджуються показами обвинуваченої, потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_5 а також свідка ОСОБА_33 , узгоджується із іншими дослідженими судом доказами, обвинувачена ОСОБА_3 наносила удари ножем в невизначену частину тіла з невизначеним умислом, допускаючи можливість як заподіяння шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого, а тому повинна нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки, у даному випадку - тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Суд враховує перебіг подій, що передували вчиненню самого злочину, зокрема: потерпілий ОСОБА_17 та обвинувачена ОСОБА_3 спільно проживали однією сім`єю, за час проживання на фоні агресивного стану потерпілого ОСОБА_14 викликаного алкогольним сп`янінням, виникали сварки; за характеристикою свідків ОСОБА_44 , ОСОБА_10 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 . ОСОБА_17 зловживав спиртними напоями, у стані алкогольного сп`яніння агресивний, вчиняв бійки; крім цього, суд враховує підручне знаряддя злочину, вибране обвинуваченою; характер, рішучість та динамічність дій, вчинених обвинуваченою, їх раптовість для потерпілого; кількість нанесених тілесних ушкоджень, яких було декілька; а також поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, а саме те, що, маючи можливість продовжити наносити тілесні ушкодження потерпілому, обвинувачена утрималася від подальших протиправних дій та сприяла у наданні допомоги, отже усвідомила свою вину і намагалася запобігти тяжким наслідкам, що свідчить про відсутність умислу на вбивство.
Також, судом враховується той факт, що потерпілий ОСОБА_17 перебував на обліку в ОНД з 26.11.2017 року з діагнозом: зловживання алкоголем, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, не мав постійного місця роботи, не мав власних джерел доходів.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
За ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду прокурором не ставилося питання про зміну правової кваліфікації обвинувачення, а тому суд вважає з метою ухвалення законного та справедливого рішення вийти за межі висунутого обвинувачення, змінивши правову кваліфікацію, так як обвинувачена вчинила кримінально каране діяння, яке за ступенем тяжкості є менш тяжким злочином, за яке повинна нести відповідальність.
Отже, судом в судовому засіданні не встановлено, а обвинуваченням не доведено наявність в діях ОСОБА_3 жодних мотивів, які б слугували підставою виникнення у обвинуваченої умислу спрямованого на вбивство потерпілого ОСОБА_14 .
Даючи юридичну оцінку встановленим обставинам, суд доходить висновку, що вказані дії, ОСОБА_3 повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, були помилково кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст.115 КК України, як умисне вбивство.
Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 винна у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за що підлягає покаранню.
Згідно ч.1 ст.1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
За правилами частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими та іншими особами.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IVпередбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".
При обранні виду і міри покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", враховує ступінь тяжкості вчиненого особою кримінального правопорушення, особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України є тяжким злочином.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Крім цього, на підставі ч. 2 ст. 66 КК України до таких обставин суд також відносить вчинення злочину вперше, характер стосунків обвинуваченої з потерпілим ОСОБА_17 , обстановку, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення, наявність на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_45 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_46 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які страждають на підтверджені неврологічні захворювання.
Обтяжуючою обставиною суд визнає - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
За змістом ст. 75 КК України, рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані в сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Питання призначення покарання та звільнення від його відбування визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.
Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого кримінального правопорушення та ступінь його тяжкості, обстановку, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення та механізм нанесення тілесних ушкоджень, те що обвинуваченою вперше вчинене кримінальне правопорушення, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, які в разі призначення обвинуваченій суворого покарання (позбавлення волі) будуть зростати без батьківської підтримки та поради, що призведе до втрати родинних зв`язків між дочками та засудженою, дані про особу обвинувачену, яка за місцем проживання характеризується позитивно, аналогічну характеристику обвинуваченій надали допитані в ході судового розгляду свідки та потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_24 , на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, її бездоганну процесуальну поведінку під час судового розгляду та визнання особою факту вчинення злочинних дій, та дійсне, відверте, а не уявне визнання свої провини у вчиненому, суд знаходить доцільним, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень, за наявності пом`якшуючих обставин (ч. 1, 2 ст. 66 КК України), що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і з урахуванням думки потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_24 (батьки потерпілого ОСОБА_14 ), які не наполягали на призначенні суворого покарання обвинуваченій, призначити їй покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 121 КК України, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення нових злочинів.
Суд не враховує характеризуючу обставину того, що обвинувачена перебувала на "П" обліку з діагнозом: зловживання алкоголем (довідка Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №4340 з 09.05.2018 року), оскільки підставою взяття ОСОБА_3 на "П" облік слугувало, вчинення 09.05.2018 року кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, особу обвинувачену та її ставлення до вчиненого, її поведінку (не порушувала на досудовому розслідування та під час судового розгляду свої процесуальні обов`язки та умови обраного запобіжного заходу, не вчинила нових правопорушень), а також наявність в діях обвинуваченої пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим застосувати дію ст. 75, ст. 76 КК України та звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням, вважаючи, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
При цьому суд зазначає, що враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу, характеру вчинених дій, така міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також достатньою для того, щоб засуджена в умовах здійснення контролю за її поведінкою органом пробації довела своє виправлення.
Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченій ОСОБА_3 оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити "особистий надмірний тягар для особи", відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Вирішуючи питання про заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд дійшов висновку про таке.
Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачено статтею 128 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до частини четвертої та п`ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_7 посилається на те, що ОСОБА_23 втратив рідного батька та годувальника, це спричинило психологічні та моральні страждання, нервовий стрес та погіршення стану здоров`я останнього, та у ОСОБА_23 є права на відшкодування шкоди, які передбачені ст. 1200 ЦК України.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Судом встановлено, що згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва № 2-7489 з ОСОБА_9 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 250 гривень на місяць, до досягнення сином повноліття.
Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_47 як дитина померлого ОСОБА_9 відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (годувальника), оскільки були на його утриманні та потребували матеріальної допомоги.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на день смерті батька ОСОБА_9 , не досягнув 18-річчя.
Та за такого, оскільки вчинені ОСОБА_3 дії призвели до втрати батька (годувальника) потерпілого ОСОБА_6 , з ОСОБА_3 належить стягнути на його користь. аліменти призначені рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва, а саме з розрахунку по 250 гривень на місця за період з 09.05.2018 року до 15.10.2021 року, тобто з дня вчинення кримінального правопорушення, що призвело до смерті ОСОБА_9 , і до досягнення ОСОБА_48 повноліття.
Розмір аліментів нарахованих законним представником потерпілого ОСОБА_23 - ОСОБА_7 , суд вважає помилковими, оскільки, перерахування розміру аліментів, здійснюється на підставі вимог цивільного судочинства, та відповідно до частини першої статті 192 СК України, де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом., що не було зроблено позивачем за час життя потерпілого ОСОБА_17 .
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Пунктом 1 ст. 129 КПК України визначено, що суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір заподіяної потерпілим моральної шкоди, суд вважає наявним причинно-наслідковий зв`язок між скоєним обвинуваченою злочином і перенесеними потерпілим моральними стражданнями.
Судом встановлено, що заподіяння обвинуваченою ОСОБА_3 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , призвело до моральних страждань сина померлого ОСОБА_49 , його психологічних переживань.
При визначені розміру моральної шкоди що підлягає відшкодуванню на користь потерпілого ОСОБА_6 , суд приймає до уваги тривалість фізичних та душевних страждань, страждання, які він переніс внаслідок втрати свого батька. Враховуючи глибину та тривалість душевних страждань, які потерпілий переніс, вимоги розумності та справедливості, суд визначає заявлений розмір грошового відшкодування в сумі 100000 гривень надмірним, оскільки, з встановлених судом обставин, відомо, що останнім часом потерпілий ОСОБА_9 зі своїм сином ОСОБА_6 зустрічався рідко, не мав близьких родинних відносин, фактично не допомагав останньому та рідко цікавився життям сина, як в свою чергу не цікався і син своїм батьком. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди у заявлених позивачем вимогах не є сумірним до моральних страждань.
Крім того, у відповідності до вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4, суд при визначенні розміру моральної шкоди також враховує інші обставини, у даному випадку суд враховує, що у обвинуваченої ОСОБА_3 залишилися на утриманні дві малолітньої дочки, одна з яких донька померлого ОСОБА_14 , яка також залишилася без батьківського піклування, крім того матеріальний стан ОСОБА_3 не задовільний, вона не має постійного місця роботи, її поодинокі заробітки мають тимчасовий характер, а тому суд вважає за доцільне у частині відшкодування моральної шкоди вимоги задовольнити частково, та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.
Доля речових доказів у кримінальному провадженні вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи обвинуваченого за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався, правові підстави для його обрання відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 129, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк тривалістю -3 (три ) роки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні :
- одяг ОСОБА_3 : джинси синього кольору, футболку (фуфайку, блузку) синього кольору з плямами крові - повернути ОСОБА_3 ;
- одяг потерпілого ОСОБА_17 : футболка (фуфайка) з коротким рукавом синього кольору з механічними пошкодженнями, шорти темно синього кольору з плямами крові, ніж- знищіти;
- зразки крові та змиви, зразок крові (речовий доказ до висновку №200 від 31.07.2018 року та фрагмент марлі зі змивами (речовий доказ до висновку №201 від 31.07.2018 року) - залишити в матеріалах судової справи 490/4616/19.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1