Провадження №1-кп/638/897/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду судове провадження за матеріалами кримінального провадження №0000074 від 17.08.2020 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,

встановив:

16 серпня 2020 року приблизно о 17 годині 30 хвилин поліцейський ОСОБА_6 , знаходячись у добовому наряді, виконуючи свої службові повноваження, перебуваючи у вестибюлі станції «Ботанічний сад» КП «Харківський метрополітен» за адресою: м.Харків, вул.От.Яроша 27-М, отримав від охоронця ТОВ «Практик» ОСОБА_7 повідомлення, що невідомий чоловік, як потім було встановлено ОСОБА_4 , перебуваючи в стані сп`яніння, безоплатно зайшов до зазначеного вестибюлю в порушення вимог п.п.4.2.8 «Про затвердження правил користування міським електричним транспортом та впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду» від 20.09.2017 №787/17, відповідно до яких заборонено заходити на станцію у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, а також постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року №500 відповідно до ч.1 п.п.1, 3 в якій прописано, що перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, заборонено. В цей час ОСОБА_6 , знаходячись у форменому одязі, маючи при собі особистий жетон поліцейського №0167245, зафіксований на форменій футболці, звернувся до ОСОБА_4 , якому представився працівником поліції та повідомив останньому про те, що той вчиняє адміністративне правопорушення, передбачене ст.178 КУпАП, тобто поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, а також, що заборонено знаходитись в громадському місці без засобів індивідуального захисту.

Побачивши працівника поліції, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав вести себе агресивно по відношенню до нього, погрожував поліцейському фізичною розправою, висловлюючись в адресу правоохоронця нецензурною лайкою та не звертаючи уваги на зауваження і пояснення, що той виконує свої службові обов`язки, намагався здійснити поїздки у метрополітені. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на опір працівникові правоохоронного органу, знаходячись на платформі вищевказаної станції Харківського метрополітену, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи те, що перед ним знаходиться працівник поліції, почав вести себе агресивно, безпідставно висловлювався на адресу ОСОБА_6 словами грубої нецензурної лайки, почав чинити опір поліцейському, на законні вимоги почав штовхати останнього, намагався поцілити лобом в обличчя, чим завдав останньому фізичного болю. Після цього, ОСОБА_4 побіг вверх по екскалатору в бік вестибюлю №1, а працівник поліції ОСОБА_6 побіг слідом за ним та намагався наздогнати правопорушника, який пробігши двері, що ведуть до підземного пішохідного переходу до станції «Ботанічних сад» КП «Харківський метрополітен» штовхнув їх у бік працівника поліції, де від отриманого удару нагрудний відеореєстратор впав на підлогу, а ОСОБА_4 таким чином намагався втекти, однак його наздогнали в даному переході. Там ОСОБА_4 продовжив свої неправомірні дії, які виражалися в нецензурній лайці на адресу ОСОБА_6 , почав штовхати останнього та намагався нанести йому удари в область голови, в ході чого з поліцейського спав спеціальний засіб, кепка та засіб індивідуального захисту (медична маска).

21 жовтня 2020 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000074, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17.08.2020 року та ОСОБА_4 на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.342 КК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні; сприяти досудовому слідству у визначеному органом обвинувачення обсязі.

З урахуванням обставин кримінального провадження, повного визнання винуватості, активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, щирого каяття, що виразилося у наданні правдивих свідчень стосовно себе, та з урахуванням особистих даних обвинуваченого, наявності обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст.470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження, характер і тяжкість обвинувачення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, що проти затвердження угоди між сторонами судового провадження він не заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 чинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків щодо охорони громадського порядку, а тому його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.342 КК України.

Дослідженими в судовому засіданні даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, не одружений, не працює, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не звертався, за місцем проживання характеризується задовільно.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєний ним злочин у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому, щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю злочину, визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому суд, вважає можливим призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч.4 ст.358 КК України.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду від 21.10.2020 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21 жовтня 2020 року покарання у виді у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1