Дата документу 03.09.2021 Справа № 554/8433/21
У Х В А Л А
Іменем України
03 вересня 2021 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши в м.Полтаві клопотання слідчого ВРЗСТ СВ Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000916 від 02.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим слідством встановлено, що 01.09.2021 близько 13.40 год. у тролейбусі марки «Богдан Т70117», бортовий № НОМЕР_1 , рейсу №15 «Кільцевий», яким керував водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу зупинки громадського транспорту «Чайковського», що по вул. Європейська у м. Полтава, під час початку руху вищевказаного тролейбусу трапилося падіння пасажира ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра стояла в салоні тролейбусу в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом шийки лівої стегнової кістки та була доставлена до КП «1 МКЛ ПМР».

02.09.2021 відомості про дану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000916 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

01.09.2021 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди поблизу зупинки громадського транспорту «Чайковського» по вулиці Європейській у м. Полтава було виявлено тролейбус марки «Богдан Т70117», бортовий № НОМЕР_1 , рейсу №15 «Кільцевий», в якому трапилося падіння пасажира ОСОБА_6 , у результаті якого остання отримала тілесні ушкодження. Тролейбус у результаті огляду було вилучено та передано на відповідальне зберігання представнику КП «Полтаваелектроавтотранс» під зберігальну розписку.

Тролейбус «Богдан Т70117», бортовий № НОМЕР_1 , рейсу №15 «Кільцевий», належить КП «Полтаваелектроавтотранс», що зареєстрований за адресою: м. Полтава, вулиця Халтуріна, 10.

02.09.2021 постановою слідчого про визнання речовими доказами та приєднання речових доказів до кримінального провадження вищевказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000916.

Згідно ст. ст. 168, 237 КПК України вилучений тролейбус марки «Богдан Т70117», бортовий № НОМЕР_1 , рейсу №15 «Кільцевий», є тимчасово вилученим майном, на яке у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливити втрати слідів злочину.

На підставі вищевикладеного, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вищевказане вилучене майно.

Слідчий надав заяву про розгляд справи без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч.8).

Відповідно п.п. 1, 3, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого,засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З огляду на положення ч.2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

У даному випадку, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а тому накладення арешту потрібно з метою збереження речових доказів.

В рішенні «Раймондо проти Італії», скарга 12954/87, 22 лютого 1994 року ЄСПЛ зазначив: «п.27. …арешт, поза сумнівом, застосували як проміжковий захід, що має забезпечити - в разі - необхідності - подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності. Такий захід виправданий і не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті.

Беручи до уваги викладене з урахуванням наявних доказів та з`ясованих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх правових підстав для арешту майна. При цьому враховує наслідки арешту майна, розумність та співмірність таких обмежень завданням кримінального провадження.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, а також питання належності та допустимості доказів не є предметом розгляду слідчого судді на даній стадії кримінального провадження, та вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим доведена необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речового доказу.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також через необхідність проведення слідчих дій та експертних досліджень з використанням вказаного транспортного засобу та задля збереженням слідової інформації, виникає необхідність арешту майна, а тому існує необхідність накласти арешт на вказане вище майно, з забороною відчуження та розпорядження, без заборони користування.

Згідно до положень п.п.5 та 6 ч.2 ст.173 КПК України, в яких закріплено, що суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи положення ч.2 та ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає, що найменш обтяжливим способом накладення арешту, та не призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності, буде накладення арешту з забороною його відчуження та розпорядження, без заборони права користування.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає клопотання задовольнити частково.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст.174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 98,130,131, 167-174,236 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ВРЗСТ СВ Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000916 від 02.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тролейбус марки «Богдан Т70117», бортовий № НОМЕР_1 , рейсу №15 «Кільцевий», який належить КП «Полтаваелектроавтотранс», з позбавленням права на відчуження та розпорядження, без заборони права користування..

Місцем зберігання транспортного засобу визначити майданчик КП «Полтаваелектроавтотранс» за адресою: м. Полтава, вулиця Халтуріна, 10.

Обов`язки по відповідальному зберіганню транспортного засобу покласти на посадових осіб КП «Полтаваелектроавтотранс», з забороною ремонтувати або змінювати технічний стан.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0000916.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, його захисника, у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .