УХВАЛА
"22" листопада 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
17.11.2021 під час обшуку у кв. АДРЕСА_1 , проведеному на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2021, вилучене майно, яке прокурор просить арештувати.
Прокурор до судового засідання не з`явився, подав заяву, якій при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду, просив справу розглянути за своєї відсутності.
Слідчий до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглянути за своєї відсутності, проти повернення майна власнику не заперечував, посилаючись на результати огляду вилучених при обшуку електронних носії інформації.
Власник майна до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій проти задоволення клопотання заперечував, просив справу розглянути за своєї відсутності.
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, витяг з ЄРДР, доходить наступного:
17.11.2021 під час обшуку у кв. АДРЕСА_1 , проведеному на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2021, вилучене майно, яке прокурор просить арештувати.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину…Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення від 24.10.1986р. у справі за заявою № 9118/80 АГОСІ проти Сполученого Королівства), тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Так, за можливості огляду та фотографування вилучених при обшуку банківських карток, відображення інформації у русі коштів по банківських рахунках, а не на банківських картках, докази відповідності саме банківських карток критеріям ст. 98 КПК України, відсутні.
Крім того, як вбачається з протоколу огляду від 22.11.2021, проведеного за участю спеціаліста ГВ КІБ УСБУ в Харківській області, на вилучених при обшуку електронних носіях інформації дані, що мають значення для досудового розслідування, відсутні (а.с.148).
Таким чином, відповідність вилучених при обшуку електронних носії інформації та грошових коштів критеріям ст.98 КПК України, а відтак і доцільність арешту цього майна згідно вимог п.5, п.6 ч.2 ст. 173 КПК України, органом досудового розслідування не доведена.
З урахуванням викладеного, підстави задоволення клопотання відсутні.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття до судового засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст. ст.107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: