10.01.2022
Справа №642/17/22
Провадження №1-кс/642/98/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,
в с т а н о в и в:
До Ленінського районного суду міста Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого СВ (із дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 17.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000460 від 09.09.2021. В обґрунтування скарги заявник вказав, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтава перебуває вказане кримінальне провадження за ч.2 ст. 365 КК України за фактом протиправних дій, на думку заявника, прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , що полягали у застосуванні фізичного насильства до нього. Постановою слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 17.12.2021 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, у зв`язку з недоведенням заявником заподіяння йому істотної шкоди. Заявник вважає таку постанову незаконною та необгрунтованою, оскільки йому було завдано фізичну шкоду, на підтвердження чого він надав медичний висновок про заподіяння йому легких тілесних ушкоджень. На підставі викладеного, просить постанову слідчого скасувати та зобов`язати повторно розглянути клопотання про визнання його потерпілим.
Заявник у судове засідання не з`явився, його адвокат подав заяву, в якій просив розглянути скаргу за їх відсутності, скаргу підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.
Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала до суду матеріали кримінального провадження та заяву про розгляд скарги без її участі.
За таких обставин, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у відсутність сторін.
На підставі ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою звуко-, відеозаписувальних пристроїв не здійснюється.
Вивчивши доводи скарги та оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Встановлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтава перебуває кримінальне провадження №0000460 від 09.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.
Постановою слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_7 від 17.12.2021 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000460 від 09.09.2021.
В обґрунтування постанови слідчим зазначено, що заявником не доведено завдання йому прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 істотної, матеріальної або моральної шкоди, в чому вона полягала та її розмір.
Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.
Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Згідно з вимогами ч.5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до вимог ч.1, 3, 5 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого складається зокрема з: «2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу».
Частиною 1 ст. 365 КК України передбачена відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
Частина 2 ст. 365 КК України передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
Насильство при перевищенні влади може бути як фізичним, так і психічним.
В оскаржуваній постанові слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_8 міститься обгрунтування про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, у зв`язку із відсутністю доказів завдання йому істотної шкоди та її розмір.
Однак, слідчий суддя звертає увагу, що диспозиція ч.2 ст. 365 КК України передбачає наявність потерпілої особи за умови заподіяння останній фізичної шкоди.
В той час, ОСОБА_3 подано слідчому висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 20.07.2021, згідно якого йому було заподіяно легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, посилання слідчого на не зазначення заявником про завдану йому істотну шкоду не є підставою для відмови у визнанні потерпілим, оскільки доведеність істотної шкоди передбачено складом кримінального правопорушення за ч.1 ст. 365 КК України, в той час як кримінальне провадження №0000460 від 09.09.2021 проводиться за ч.2 ст. 365 КК України, яка передбачає завдання фізичної шкоди.
Крім того, посилання слідчого на постанову ВС України від 22.04.2021 (№703/2325/14-к ) про те, що висновок судово-медичної експертизи не може бути доказом винуватості іншої особи в заподіянні тілесних ушкоджень слідчий суддя не бере до уваги, оскільки предметом клопотання та постанови слідчого від 17.12.2021 не є встановлення винуватості особи, а встановлення потерпілої особи у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_7 від 17.12.2021 винесена з порушенням п.2 ч.5 ст. 110 КПК України та без відповідного мотивування, а тому підлягає скасуванню.
Керуючись вимогами ст.ст. 55, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.
Скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим від 17.12.2021, винесену слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000460 від 09.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.
Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_9 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000460 від 09.09.2021 та прийняти належним чином мотивоване рішення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя