ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження№ 0000483 від 08.07.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зноб - Новгородське Середино - Будського району Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуваючого у цивільних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, не є інвалідом, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 05.05.2005 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 28.10.2005 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, звільнений 03.10.2018 з ДУ «Черкаська ВК (№62)» умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 4 місяці 3 дні;

- 27.08.2013 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 28.07.2014 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, звільнений 14.11.2016 з ДУ «Бучанська ВК (№ 85)» умовно-достроково з невідбутим строком 11 місяців 11 днів;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, в квітні 2021 року, у не встановлений день та час, ОСОБА_4 перебуваючи в коридорі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , на дивані знайшов паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 20 листопада 2015 року Фастівським РВ Управління ДМС України в Київській області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , з яким він був знайомий протягом тривалого часу, пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , довідку № 1134 видану ОСОБА_7 , картку платника податків зазначеної вище особи, копію договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_5 . В цей момент у нього виник умисел на привласнення вищевказаних документів, з метою подальшого використання у власних цілях. Розуміючи, що перелічене є офіційними документами, які містять реквізити, що дають змогу ідентифікувати особу ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на заволодіння документами, таємно, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв зазначені документи та відніс до квартири, у якій проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , тобто шляхом привласнення незаконно заволодів паспортом, пенсійним посвідченням, довідкою, карткою платника податків, копією договору купівлі - продажу квартири, які є важливими особистими документами.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України № 2503 XII від 26.06.1992 «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

З огляду на Постанову правління Пенсійного фонду України №26-1 від 03.11.2017 «Про порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії» пенсійне посвідчення видається особі, якій призначено пенсію, особисто або її законному представнику у разі пред`явлення документів, що дають змогу територіальному органу Пенсійного фонду (байку) ідентифікувати одержувача пенсій та його законного представника, а також документів, що підтверджують статус законного представника (відповідне посвідчення, свідоцтво про народження, рішення суду тощо), та додатково у разі, якщо законний представник є резидентом, - документів, виданих відповідними контролюючими органами, що засвідчують його реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Зважаючи на Наказ Міністерства фінансів України № 822 від 29.09 201 7 «Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків» усі фізичні особи платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків.

Згідно з приміткою до ст.358 КК України під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі само зайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містятьпередбачені законом реквізити.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами, а саме як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні було надано угоду про примирення від 29.07.2021 укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 ..

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогою ч. 3 ст. 474 КПК України, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду зазначеної вище угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпілий заявили клопотання про затвердження зазначеної угоди про примирення.

Прокурор проти затвердження угоди про примирення не заперечували та просили суд її затвердити.

Розглянувши заявлене клопотання, суд встановив наступне.

29.07.2021 під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладена угода про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий і обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин і правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 3 ст. 357 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, а саме: у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку беззастережно визнав повністю, пояснив суду, що він дійсно здійснив незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами за викладених у обвинувальному акті обставинах, а тому просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення і вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення і наполягав на затвердженні угоди.

Потерпілий ОСОБА_7 просив суд затвердити укладену між ним і обвинуваченим угоду і призначити останньому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання і затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України.

Вирішуючи в порядку ч. 3 ст. 474, ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження вказаної вище угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Відповідно до положень ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим. Угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Угода ініційована і укладена під час досудового розслідування.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_7 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди про примирення відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений і потерпілий, визначена в межах санкції ч. 3 ст. 357 КК України, із урахуванням положень ст. ст. 65, 66, 67 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого і обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди.

Обвинуваченому роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.100, 314, 473, 474, 475, 476 КПК України суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 29.07.2021 в кримінальному провадженні № 0000483 від 08.07.2021 між потерпілим ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме:

- паспорт, пенсійне посвідчення, довідку, картку платника податків, копію договору купівлі-продажу квартири, які передані на відповідальне зберігання потерпілому залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_8