Справа № 352/839/21
Провадження № 11-кп/4808/356/21
Категорія ч.2 ст.194 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000070 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 194 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_8 залишено без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання з 21 год. 50 хв. 03 березня 2021 року, зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно пошкодив чуже майно, шляхом підпалу.

Вказане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив при наступних обставинах:

02.03.2021 року приблизно о 10 год. 20 хв. ОСОБА_8 перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де розпивав алкогольні напої. В цей час, у ОСОБА_8 , на ґрунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_10 , виник злочинний умисел направлений на пошкодження майна її сім`ї, зокрема передньої частини автомобіля марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , що належить її чоловіку ОСОБА_11 , шляхом його підпалу.

Цього ж дня, приблизно о 10 год. 50 хв. реалізуючи свій неправомірний умисел, ОСОБА_8 із місця свого проживання взяв відрізок старого простирадла білого кольору, упаковку сірників та заховавши їх в кишеню своєї куртки, прийшов до території житлового господарства ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_2 на подвір`ї якого знаходився вище описаний автомобіль.

Тут ОСОБА_8 відчинивши металеву хвіртку, проник на територію житлового господарства ОСОБА_12 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, з метою умисного пошкодження майна сім`ї ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, а також те, що внаслідок його дій можуть постраждати сторонні особи та їх майно, з мотивів помсти, підійшовши до автомобіля марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , дістав з кишені куртки матерчату тканину білого кольору (відрізок вживаного простирадла), яку за допомогою сірника підпалив та поклав на землю під правою частиною автомобіля поблизу переднього колеса, внаслідок чого відбулося його займання.

Впевнившись у тому, що автомобіль загорівся, ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено матеріальну шкоду.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_8 03.03.2021р. приблизно о 19 год. 20 хв. перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де розпивав алкогольні напої. В цей час, у ОСОБА_8 , на ґрунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_10 , виник злочинний умисел направлений на пошкодження майна її сім`ї, зокрема задньої частини автомобіля марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , що належить її чоловіку ОСОБА_11 , шляхом його підпалу.

Цього ж дня, приблизно о 19 год. 25 хв. реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 із місця свого проживання взяв матерчату тканину синього кольору (рушник бувший у вжитку), упаковку сірників та заховавши їх під своєю курткою, прийшов до території житлового господарства, ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , на подвір`ї якого знаходився вищевказаний автомобіль.

Тут ОСОБА_8 відчинивши металеву хвіртку, проник на територію житлового господарства ОСОБА_12 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, з метою умисного пошкодження майна сім`ї ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, а також те, що внаслідок його дій можуть постраждати сторонні особи та їх майно, з мотивів помсти, підійшовши до автомобіля марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , дістав з під куртки матерчату тканину синього кольору (рушник), яку за допомогою сірника підпалив та поклав на землю під правою частиною автомобіля поблизу заднього колеса, внаслідок чого відбулося його займання.

Впевнившись у тому, що автомобіль загорівся, ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 28224 грн.

Не погодившись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок, призначивши йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції, призначаючи йому покарання не врахував те, що потерпілому в повному обсязі відшкодовано заподіяну ним матеріальну та моральну шкоду. Водночас, потерпілий в судовому засіданні просив його суворо не карати. Звертає увагу на те, що він вину визнав, слідству не перешкоджав, щиро розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дочку, його мати похилого віку, хворіє та потребує його догляду.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за його участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити апеляційну скаргу;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за ч. 2 ст. 194 КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок суворості.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку, суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування потерпілому заподіяних злочином збитків.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, яка обтяжує покарання -вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається обвинувачений та визначив справедливе покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції ч. 2 ст. 194 КК України, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту характеристики вбачається, що ОСОБА_8 розлучений, не працює, неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, зловживає алкоголем (а.п.66).

Зі змісту відповіді Генерального директора комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_8 стаціонарна допомога з приводу алкогольної залежності надавалась 6 разів і востаннє він перебував на стаціонарному лікуванні з 22.01.2021 року по 26.01.2021 року з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 194 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання є справедливим, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, за умови реального відбування покарання та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5