463/9190/21
1-кс/465/167/22
У Х В А Л А
про самовідвід

18.01.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідуваньв порядку ст. 303 КПК України -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в Личаківський районний суд м. Львова із скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 11.06.2021 року.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.12.2021 р. задоволено подання Личаківського районного суду м. Львова від 21.12.2021 року та скаргу ОСОБА_3 передано для розгляду до Франківського районного суду м. Львова.
Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 14.01.2022 р.матеріали вказаної скарги було передано слідчому судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали скарги, суд прийшов до наступного висновку.
Так, скаржник звернувся зі скаргою на бездіяльність уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення суддею Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 при розгляді скарги ОСОБА_3 у кримінальному провадженні щодо вчинення, на думку ОСОБА_3 кримінальних правопорушень слідчими суддями Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді в кримінальному провадженні, передбачені ст.75 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя не може брати участь в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Аналогічні висновки містяться в Рішенні Європейського Суду з прав людини від 11 листопада 2006 року у праві «Білуха проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Разом з тим, як встановлено судом, слідчий суддя ОСОБА_1 знайомий та перебуває у дружніх відносинах з суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 .
Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, слід прийти до висновку, що з метою забезпечення особі, яка подала скаргу, довіри до слідчого судді, який розглядає скаргу, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, у зв`язку з чим, вважаю за доцільне заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 75, 80-82 КПК України -

У Х В А Л И В:

Задоволити самовідвід слідчого судді ОСОБА_1 у розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідуваньв порядку ст. 303 КПК України.

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідуваньв порядку ст. 303 КПК України (справа № 463/9190/21, провадження №1-кс/465/167/22) передати до канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення слідчого судді в порядку, передбаченому ч.3 ст.35, ст.82 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1