Справа № 128/1892/21
УХВАЛА
Іменем України
18 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2021 за № 0000052, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 204 КК України, який надійшов до суду з угодою про визнання винуватості,

УСТАНОВИВ:

07.07.2021 в провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2021 за № 0000052, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 204 КК України, з угодою про визнання винуватості, укладеною 25.06.2021 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, за те, що він, діючи умисно, з корисливих мотивів, порушуючи порядок обігу підакцизних товарів, встановлений Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Податкового кодексу України, а саме: порядок переміщення в частині обов`язкової наявності видаткової накладної, зареєстрованої товарно-транспортної накладної в Єдиному реєстрі товаро-транспортних накладних на транспортування спирту етилового, посвідчення про якість, сертифікату відповідності, в порушення п. 2 ст. 8 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів», розділу IV Інструкції з приймання, зберігання, відпуску, транспортування та обліку спирту етилового, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України № 264 від 13.04.2009, якими регламентовано порядок транспортування спирту як небезпечного вантажу в частині обов`язкової наявності товарно-транспортної накладної за формою № 1-ТН, акта за формою П-24, документів про якість, які видає виробнича лабораторія підприємства виробника спирту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи злочинний намір, направлений на особисте збагачення, в порушення зазначених вище вимог, перебуваючи у м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та виступаючи при цьому пособником, роль якого полягала в сприянні вчиненню кримінального правопорушення шляхом надання транспортного засобу, незаконно транспортував 03.08.2020 з метою збуту без належних документів, які посвідчують законність виробництва, якість та відповідність товару ДСТУ України, незаконно виготовлений спирт етиловий, який відповідно до ст. 215 Податкового кодексу України являється підакцизним товаром.

Так, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 03.08.2020 помістив до транспортного засобу марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , який не був обізнаний про намір ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, використовувати транспортний засіб у злочинних цілях, незаконно придбаний особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спирт етиловий та незаконно транспортував його зазначеним автомобілем з метою збуту по автошляху М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» у напрямку м. Вінниці, після чого був викритий 03.08.2020 працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області.

За результатами проведеного 04.08.2020 обшуку транспортного засобу у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, виявлено та вилучено незаконно виготовлений спирт етиловий в кількості 2 800 літрів, розміщений у 2-х кубових ємностях білого кольору об`ємом по 1000 літрів кожна та 4-х бочках по 200 літрів кожна.

Відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 160 від 15.09.2020, надані на експертне дослідження зразки рідин є спиртовмісними рідинами, міцністю 92,9, 93,0, 93,2 та 93,4 % об`ємних, які можливо віднести до спирту етилового, що за перевіреними органолептичними (зовнішній вигляд) та фізико-хімічними (об`ємна частка етилового спирту) показниками не відповідає вимогам діючого ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови».

Вилучена спиртовмісна рідина, згідно з підпунктами 215.3.1, 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України, Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), яка затверджена Законом Україні «Про Митний тариф України» та пояснень до 22 групи УКТЗЕД, затверджений наказом ДФС України № 401 від 09.06.2015, відноситься до товарної позиції 2207 спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту 80 відсотки об`ємних одиниць або більше, та являється підакцизним товаром.

З угоди про визнання винуватості від 25.06.2021, складеної в присутності захисника ОСОБА_5 , убачається, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; співпрацювати у викритті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, вчиненого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 204 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 204 КК України, в розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 63750 грн, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів. Також, з урахуванням положень ч. 4 ст. 53 КК України, сторони погодились на призначення покарання у виді штрафу в розмірі 63750 грн з розстрочкою його виплати рівними частинами строком до одного року. Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні оголошувалася перерва за клопотанням прокурора ОСОБА_6 для уточнення пункту угоди про визнання винуватості щодо пом`якшуючих покарання обставин.

В підготовчому судовому засіданні 17.02.2022 прокурор ОСОБА_3 надав суду постанову про визначення групи прокурорів від 10.06.2021, зазначивши, що він є в складі групи прокурорів по даному кримінальному провадженню та просив провести підготовче судове засідання за його участі, вирішивши питання про затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки прокурор ОСОБА_6 на даний час перебуває у відпустці.

Також в підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надав суду змінену угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , зазначивши суду, що в даній угоді лише в одному пункті, а саме: в пункті 3 відбулися зміни, в який було додано обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального провадження.

В підготовчому судовому засіданні 17.02.2022 прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості. Також просив долучити до матеріалів кримінального провадження на підтвердження знаходження на утриманні ОСОБА_4 неповнолітніх дітей копію довідки переселенця; копію свідоцтва про народження ОСОБА_9 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_10 ; нотаріально завірену заяву ОСОБА_11 від 01.12.2021 про те, що ОСОБА_4 приймає істотну участь в матеріальному утриманні їхньої спільної малолітньої доньки ОСОБА_9 , постійно спілкується з донькою та бере активну участь у її вихованні; нотаріально завірену заяву ОСОБА_12 від 01.12.2021 про те, що вона разом зі своєю малолітньою донькою від першого шлюбу ОСОБА_10 проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 та перебуває на його повному утриманні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні 17.02.2022 зазначив суду, що вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнає в повному обсязі, він розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права як мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні 17.02.2022 просив затвердити угоду про визнання винуватості, а також заявив клопотання про звернення застави, яка на виконання ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 26.04.2021 ним була внесена 30 квітня 2021 року в сумі 22700 грн десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в рахунок виконання вироку в частині сплати штрафу, призначеного ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників судового провадження, оглянувши обвинувальний акт, вивчивши угоду про визнання винуватості, долучену до обвинувального акту, та змінену угоду про визнання винуватості, вивчивши клопотання захисника обвинуваченого, оцінивши надані учасниками судового провадження докази на підтвердження фактів, зазначених в угоді, суд дійшов таких висновків.

Пунктом 1 частини третьої статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Нормами частини сьомої статті 474 КПК України визначено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

В угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди (частина перша статті 472 КПК України).

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, надаючи змінену угоду про визнання винуватості, зазначив, що умови даної угоди ідентичні умовам, викладеним в угоді, долученій до обвинувального акту, але з певним уточненням щодо обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вивчивши обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості, долучену до обвинувального акта, та угоду про визнання винуватості, надану прокурором в підготовчому судовому засіданні, судом встановлено, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , не відповідає обвинуваченню, викладеному в зміненій угоді про визнання винуватості, поданій прокурором 17.02.2022, а саме: в обвинувальному акті зазначено, що « ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та виступаючи при цьому пособником, роль якого полягала в сприянні вчиненню кримінального правопорушення шляхом надання транспортного засобу, незаконно транспортував 03.08.2020 з метою збуту без належних документів, які посвідчують законність виробництва, якість та відповідність товару ДСТУ України, незаконно виготовлений спирт етиловий»; в зміненій угоді про визнання винуватості зазначено, що «у невстановлений час за невстановлених обставин у невстановлених слідством осіб ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, незаконно придбав 03.08.2020 з метою збуту без належних документів, які посвідчують законність виробництва, якість та відповідність товару ДСТУ України, та транспортував з цією ж метою незаконно виготовлений спирт етиловий»; в обвинувальному акті зазначено « ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 03.08.2020 помістив до транспортного засобу марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , який не був обізнаний про намір ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, використовувати транспортний засіб у злочинних цілях, незаконно придбаний особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спирт етиловий та незаконно транспортував його зазначеним автомобілем з метою збуту по автошляху М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» у напрямку м. Вінниці, після чого був викритий 03.08.2020 працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області»; в зміненій угоді про визнання винуватості зазначено « ОСОБА_4 03.08.2020 помістив до транспортного засобу «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності мешканцю м. Київ ОСОБА_7 , незаконно придбаний спирт етиловий та незаконно транспортував його зазначеним автомобілем з метою збуту по автошляху М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» у напрямку м. Вінниці, після чого був викритий 03.08.2020 інспектором роти № 3 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Я.Очеретяним в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області».

В обвинувальному акті вказано, що шкода кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , не завдана. Разом з тим, об`єктом злочину передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, є запроваджений з метою захисту економічних інтересів держави порядок виробництва й обігу підакцизних товарів. Додатковим факультативним об`єктом виступає життя і здоров`я людей як споживачів недоброякісної підакцизної продукції. Отже, суспільна небезпека вказаного злочину полягає в тому, що шкода даним злочином завдається встановленому порядку виробництва та реалізації підакцизних товарів, розширенню тіньового сектору економіки, тощо. Злочин, передбачений ч. 1 ст. 204 КК України, це не тільки прояв недобросовісної конкуренції, який дискредитує торгівельні марки легальних виробників підакцизних товарів, але й завдяки продажу таких товарів за заниженими цінами, призводить до зменшення обсягів продажів таких виробників, і як наслідок такого процесу зниження бази оподаткування, що тягне за собою зменшення податкових платежів до державного бюджету, в результаті чого завдається шкода економічній безпеці держави.

При укладенні угоди прокурор не врахував положення статті 470 КПК України, а саме: при укладенні угоди не обґрунтував наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, суд призначає покарання, враховуючи, крім іншого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (стаття 65 КК України).

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, яка є предметом розгляду, сторонами узгоджено покарання за ч. 1 ст. 204 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 204 КК України, в розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 63750 грн, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів, та, з урахуванням положень ч. 4 ст. 53 КК України, сторони погодились на призначення покарання у виді штрафу в розмірі 63750 грн з розстрочкою його виплати рівними частинами строком до одного року.

Частиною першою статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Тобто, вищезазначеними нормами КПК України передбачено, що до виключних дискреційних повноважень суду належить призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини, та призначення штрафу із розстрочкою виплати певними частинами, тому це не повинно бути умовами угоди.

Крім того, сторонами угоди про визнання винуватості не доведено належними доказами наявність такої пом`якшуючої обставини, як перебування на утриманні в ОСОБА_4 неповнолітніх дітей, та не доведено, що майновий стан ОСОБА_4 може бути підставою для призначення штрафу із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

З огляду на викладене, угода не відповідає загальним вимогам статті 472 КПК України, а умови угоди в частині призначення узгодженого сторонами покарання не відповідають вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства, принципам законності і справедливості, оскільки покарання не є достатньо обґрунтованим для виправлення ОСОБА_4 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як останнім, так й іншими особами.

Тому суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості не відповідає інтересам суспільства, оскільки спрямована винятково на задоволення приватного інтересу обвинуваченого щодо пом`якшення покарання.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 (справа №6903/75 «Девеер проти Бельгії»), держава та судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальної справи шляхом спрощеного та скороченого розгляду і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості і засобів масової інформації, чи бажання бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжкого злочину, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

За вищевказаних умов у затверджені угоди про визнання винуватості необхідно відмовити.

Положеннями пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України встановлено, що у разі відмови в затвердженні угоди кримінальне провадження повертається прокурору для продовження досудового розслідування.

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» зазначено, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Перелік рішень, які можуть бути прийняті судом у підготовчому судовому засіданні, наведений у частині третій статті 314 КПК України і є вичерпним.

За положеннями абзацу 2 частини сьомої статті 474 КПК України в разі відмови суду в затверджені угоди про визнання винуватості досудове розслідування або судове провадження (в залежності від того, на якій стадії укладено угоду) продовжуються в загальному порядку.

Тобто, в разі відмови у затвердженні угоди за передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав суд повертає кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, саме для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України, або продовжує судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду укладено саме під час здійснення судового провадження.

Вчинення судом таких дій підтверджуються положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, згідно з якими у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Таким чином, зазначена норма п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає реалізацію положень абз. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України під час підготовчого судового засідання в разі відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, досягнутої (укладеної) під час досудового розслідування, та вчинення певних дій судом повернення кримінального провадження прокурору саме для продовження досудового розслідування.

Оскільки угода про визнання винуватості була укладена під час досудового розслідування та надійшла до суду разом з обвинувальним актом, а в підготовчому судовому засіданні 17.02.2022 прокурором не було подано клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості та повернути обвинувальний акт прокурору для продовження досудового розслідування.

За змістом пункту 3 частини третьої статі 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Тобто, підставою для застосування зазначеної норми є встановлення судом у підготовчому судовому засіданні за результатами перевірки обвинувального акту, який надійшов до суду без укладеної угоди, його невідповідності передбаченим КПК України вимогам, які не можуть бути усунуті під час його судового розгляду.

Рішення про відмову у затвердженні угоди та повернення кримінального провадження приймається за результатами розгляду судом саме змісту угоди, натомість рішення про повернення обвинувального акта приймається за наслідками перевірки обвинувального акта без укладеної угоди на відповідність встановленим КПК України вимогам до обвинувального акту, повернення обвинувального акта прокурору за п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України здійснюється для усунення його недоліків.

В даному випадку судом прийнято рішення про повернення обвинувального акта не у зв`язку з невідповідністю цього акта вимогам КПК України, а для продовження досудового розслідування через відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка була укладена під час досудового розслідування та надійшла до суду разом з обвинувальним актом.

Керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2021 за № 0000052, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 204 КК України, відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2021 за № 0000052, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 204 КК України, повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_13