Справа № 736/786/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/764/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в режимі відеоконференції, матеріали судового провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 16.11.2021 року.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та звільнити обвинувачених з-під варти.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, ухвалено незаконним складом суду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, .

Зокрема, після розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та проголошення ухвали суду, прокурор заявив клопотання про відвід головуючому з тих підстав, що в рамках даного кримінального провадження фігурують три особи, але на даний час справа розглядається тільки відносно двох, так як щодо іншого матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, але на даний час йому вручено обвинувальний акт та справу скеровано до суду. У вказаному кримінальному провадженні суддя ОСОБА_1 приймав участь в якості слідчого судді, тому, відповідно до ст. 76 КПК України, підлягає відводу.

В подальшому клопотання прокурора про відвід судді було задоволено.

На думку сторони захисту, дана обставина об`єктивно існувала до звернення прокурора з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених, тому прокурор зобов`язаний був попередньо звернутися з клопотанням про відвід судді, а не з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Вказує, що головуючий по справі, якому було відомо, що він приймав участь в рамках даного кримінального провадження як слідчий суддя, зобов`язаний був заявити самовідвід, чого не зробив, фактично, прийнявши незаконне рішення.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт або особисту поруку ОСОБА_10 , який зобов`язується надати постійне місце проживання та роботи. В разі відмови в обранні більш м`якого запобіжного заходу просить зменшити розмір застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що на порушення вимог кримінального процесуального законодавства ні прокурором, ні судом не зазначено доказів, які б свідчили про наявність заявлених ризиків, зокрема, вплив на потерпілих і свідків та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Зазначає, що судом не було взято до уваги наявність міцних соціальних зв`язків, працевлаштування та позитивні характеристика за місцем роботи.

Заслухавши доповідача, обвинувачених, захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги з викладених в них підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , матеріали якого внесені в ЄРДР за №0000186 від 14 квітня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено останнім строк тримання під вартою до 16.11.2021 року.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраним ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливав 19 вересня 2021 року включно.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки ризики є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Верховний Суд у постанові від 22 жовтня 2019 року (справа № 311/3428/18) зазначив, що допустимість повторної участі судді у одному кримінальному провадженні диктується логікою побудови системи судового контролю. Термін «контроль» інтерпретується як перевірка діяльності кого-, чого- небудь. Судовий контроль не належить до правосуддя і є специфічною діяльністю суду. Вона має контрольний характер і забезпечує охорону конституційних прав громадян від свавільного і невиправданого втручання та обмеження з боку органів державної влади. Беручи до уваги те, що ці обставини можуть позначитися на об`єктивності й неупередженості судді при розгляді кримінального провадження по суті, законодавець включив зазначені дії до числа тих, що перешкоджають участі судді в його розгляді по суті. Адже, хоча діяльність судді із судового контролю не має прямого відношення до вирішення кримінального провадження по суті, проте він знайомиться з матеріалами провадження, і у нього при цьому складається внутрішнє переконання щодо його обставин, особи підозрюваного. А тому, якби в майбутньому йому довелося розглядати цю справу по суті, він би не міг вважатися безстороннім, оскільки зв`язаність судді прийнятим рішенням не може не проявитися в подальшому. Такий суддя «стане заручником прийнятих ним же рішень» та буде і надалі їх обстоювати у інших стадіях кримінального провадження. Отже, закріплена в даній статті недопустимість повторної участі слідчого судді у кримінальному провадженні спрямована на те, щоб запобігти можливій необ`єктивності та упередженості судді, пов`язаній із захистом права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження у зв`язку з оголошенням у розшук, здійснили таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення та житло.

Згідно інформації, яка міститься в матеріалах судового провадження, суддя ОСОБА_1 , як слідчий суддя, брав участь у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зокрема, відносно особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження у зв`язку з оголошенням у розшук.

Оскаржувана у апеляційному порядку ухвала Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою також постановлена суддею ОСОБА_1 .

Проте, на думку колегії суддів, ці обставини не можна визнати повторною участю судді в даному кримінальному провадженні, оскільки суддею ОСОБА_1 , як слідчим суддею, вирішувались питання під час досудового розслідування у даному кримінальному проваджені №000186 від 14.04.2021 року, проте, не відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а щодо іншої особи. Крім того, оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання по суті пред`явленого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачення, доведеності їх вини у вчиненні злочину, за які їм було повідомлено про підозру.

Згідно матеріалів судового провадження, під час судового розгляду у суді 1 інстанції обвинувачені та захисники відводи складу суду не заявляли.

Більше того, суддя ОСОБА_1 не знав, що він брав участь у кримінальному провадженні, з якого були виділені матеріали відносно особи у зв`язку з оголошенням у розшук.

Тому немає об`єктивних підстав вважати, що суддя не був безстороннім та неупередженим при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні судового рішення колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2021 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4