Справа № 304/1629/21 Провадження № 1-кс/304/289/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника СД відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000136 від 01 грудня 2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

01 грудня 2021 року начальник СД відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим начальником Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури, про накладення арешту на майно, а саме: напівпричіп Н/ПР-бортовий-тентований, номерний знак НОМЕР_1 ; деревину породи «Бук» у кількості 11 відрізків колод, довжиною від 4,0 до 6,0 метра різного діаметру близько 39-94 сантиметра; товарно-транспортну накладну № 18 від 30 листопада 2021 року; накладну № 18 від 30 листопада 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 ; копію накладної № 6 від 07 жовтня 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 та копію товарно-транспортної накладної (ТТН-ліс) серія ЗКА № 106239 від 17 червня 2021 року, виданої майстром лісозаготівлі ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_6 .

Клопотання мотивує тим, що 30 листопада 2021 року о 17 годині 45 хвилин до чергової частини відділення поліції № 1 Ужгородського РУП надійшло повідомлення від інспектора ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про те, що в с. Сімер по вул. Карпатській, № 66 було зупинено тягач-Е марки «Вольво», номерний знак НОМЕР_2 , з приєднаним до нього напівпричіпом Н/ПР-бортовий-тентований, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який перевозив деревину породи «Бук», що не відповідає документам. У період з 18 години 05 хвилин по 18 годину 55 хвилин слідчим ОСОБА_9 було проведено огляд вказаного напівпричіпа, в середині якого виявлено деревину породи «Бук» у кількості 11 відрізків колод, довжиною від 4,0 до 6,0 метра різного діаметру близько 39-94 сантиметра, відповідно до ТТН загальною кубомасою 17,52 метра кубічних, при цьому на чотирьох відрізках деревини наявні чотири номерні бирки жовтого кольору. На вказану деревину водієм ОСОБА_8 надано товарно-транспортну накладну № 18 від 30 листопада 2021 року; накладну № 18 від 30 листопада 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 ; копію накладної № 6 від 07 жовтня 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 та копію товарно-транспортної накладної (ТТН-ліс) серія ЗКА № 106239 від 17 червня 2021 року, виданої майстром лісозаготівлі ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_6 .

У ході перевірки вказаних документів встановлено, що в товарно-транспортній накладній (ТТН-ліс) серія ЗКА № 106239 від 17 червня 2021 року, виданій майстром лісозаготівлі ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_6 , наявні розбіжності з деревиною породи «Бук», завантаженій на причіп, зокрема, в ТТН-ліс внесені відомості про те, що деревина є діаметром 39-49 см, тоді як наявна деревина від 39 по 94 см. Крім цього виявлено, що деревина ззовні схожа на свіжозрізану, при цьому відповідно до вказаної накладної, деревина відпущена з лісу 17 червня 2021 року, що в цьому випадку є необхідність у проведенні слідчих дій, спрямованих на встановлення походження деревини та проведення додаткового огляду вилученої деревини за участі спеціаліста Закарпатського ОУЛМГ.

Отже, враховуючи те, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, слідчий просить клопотання задовольнити.

Начальник СД відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, у якому просить у зв`язку із значною завантаженістю розглянути клопотання про арешт майна у його відсутності, таке підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України не заперечує щодо незастосування технічних засобів фіксування та не заперечує проти визнання таких дій та результатів їх здійснення чинними.

У судове засідання володілець майна не з`явився, однак подав клопотання, в якому просив розглянути клопотання про арешт майна у його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих слідчим матеріалів, 30 листопада 2021 року о 17 годині 45 хвилин до чергової частини відділення поліції № 1 Ужгородського РУП надійшло повідомлення від інспектора ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про те, що в с. Сімер по вул. Карпатській, № 66 було зупинено тягач-Е марки «Вольво», номерний знак НОМЕР_2 , з приєднаним до нього напівпричіпом Н/ПР-бортовий-тентований, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який перевозив деревину породи «Бук», що не відповідає документам. На вказану деревину водієм ОСОБА_8 надано товарно-транспортну накладну № 18 від 30 листопада 2021 року; накладну № 18 від 30 листопада 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 ; копію накладної № 6 від 07 жовтня 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 та копію товарно-транспортної накладної (ТТН-ліс) серія ЗКА № 106239 від 17 червня 2021 року, виданої майстром лісозаготівлі ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_6 . У ході перевірки документів на вантаж встановлено, що в товарно-транспортній накладній (ТТН-ліс) серія ЗКА № 106239 від 17 червня 2021 року, виданій майстром лісозаготівлі ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_6 , наявні розбіжності з деревиною породи «Бук», завантаженій на причіп, зокрема, в ТТН-ліс внесені відомості про те, що деревина є діаметром 39-49 см, тоді як наявна деревина від 39 по 94 см. Крім цього виявлено, що деревина ззовні схожа на свіжозрізану, при цьому відповідно до вказаної накладної деревина відпущена з лісу 17 червня 2021 року.

Також із наданих матеріалів вбачається, що цю подію 01 грудня 2021 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000136 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 358 КК України, що підтверджено витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 1 від 01 грудня 2021 року.

При цьому, напівпричіп Н/ПР-бортовий-тентований, номерний знак НОМЕР_1 , в середині якого виявлено деревину породи «Бук» у кількості 11 відрізків колод, товарно-транспортну накладну № 18 від 30 листопада 2021 року; накладну № 18 від 30 листопада 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 ; копію накладної № 6 від 07 жовтня 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 та копію товарно-транспортної накладної (ТТН-ліс) серія ЗКА № 106239 від 17 червня 2021 року, виданої майстром лісозаготівлі ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_6 , вилучено під час огляду місця події, а також постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000136.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 КК України підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут - караються штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Отже, оскільки досудове розслідування проводиться в межах зазначеної правової кваліфікації, а також оскільки перевірка на предмет підроблення офіційних документів, які супроводжували деревину, є ключовим завданням досудового розслідування в межах кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК України, то слідчий суддя вважає, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на вилучене під час огляду місця події майно: товарно-транспортну накладну № 18 від 30 листопада 2021 року; накладну № 18 від 30 листопада 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 ; копію накладної № 6 від 07 жовтня 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 та копію товарно-транспортної накладної (ТТН-ліс) серія ЗКА № 106239 від 17 червня 2021 року, що видана майстром лісозаготівлі ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_6 , а також деревину породи «Бук» у кількості 11 відрізків колод, довжиною від 4,0 до 6,0 метра різного діаметру близько 39-94 сантиметра, оскільки такі мають значення речових доказів у кримінальному проваджені № 0000136, зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК України.

В той же час, матеріалами, доданими до клопотання, не встановлено достатніх підстав для накладення арешту на напівпричіп Н/ПР-бортовий-тентований, номерний знак НОМЕР_1 .

Так, ні з клопотання, ні з матеріалів, які його обґрунтовують, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не вбачається жодних підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна (проведення експертиз, слідчих експериментів тощо). Більше того, сам слідчий у клопотанні зазначає про необхідність проведення слідчих дій, що спрямовані на встановлення походження деревини, та розслідування невідповідності деревини документам, що її супроводжують. Жодних тверджень про те, що зазначений напівпричіп був знаряддям вчинення підробки документів, зберіг на собі сліди підробки документів або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту підробки документів, чи був набутим внаслідок підробки документів, клопотання слідчого не містить. Не долучено також і жодного доказу, який би підтверджував наведені обставини, які, у свою чергу слідчий повинен довести у розумінні статті 98 КПК України для визнання згаданого напівпричепа речовим доказом у межах кримінального провадження, що зареєстроване за фактом підробки документів. Саме по собі визнання слідчим згаданого напівпричепу речовим доказом у межах кримінального провадження без будь-якого обґрунтування на предмет відповідності ознакам речового доказу ст. 98 КПК України слідчий суддя оцінює критично.

Крім того, слідчий мотивує клопотання також тим, що арешт майна допускається також і з метою спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання.

Наведені аргументи слідчий суддя також відхиляє, оскільки діяння, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком, за вчинення якого не передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто спеціальну конфіскацію у межах наведеної слідчим правової кваліфікації застосувати неможливо. За вчинення проступку, який передбачено ч. 1 ст. 358 КК України, неможливо також і призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання не зазначене у санкції наведеної статті, а також і тому, що конфіскація майна встановлюється лише за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.

Також слідчий суддя зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (див. рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі наведеного, слідчий суддя дійшла висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Отже, враховуючи те, що слідчим не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту напівпричепа Н/ПР-бортового-тентованого, не доведено також і те, що потреби досудового розслідування в межах ч. 1 ст. 358 КК України виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи володільця згаданого напівпричепа, не наведено чіткого завдання, для виконання якого необхідно накласти арешт на згаданий напівпричіп, тому слідчий суддя вважає, що відсутні законні підстави для накладення арешту на згадане майно, оскільки на законного володільця буде покладено індивідуальний та надмірний тягар, що не відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом із цим, клопотання слідчого в частині накладення арешту на накладні, що супроводжували деревину, а також відповідну деревину, слідчий суддя вважає обґрунтованим, відтак у цій частині клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 01 грудня 2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

- деревину породи «Бук» у кількості 11 відрізків колод, довжиною від 4,0 до 6,0 метра різного діаметру близько 39-94 сантиметра, та залишити таку на зберіганні провідному інженеру з реалізації ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_10 ;

- товарно-транспортну накладну № 18 від 30 листопада 2021 року;

- накладну № 18 від 30 листопада 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 ;

- копію накладної № 6 від 07 жовтня 2021 року про передачу лісопродукції від ТОВ «Вест Вуд В» до ФОП ОСОБА_5 ;

- копію товарно-транспортної накладної (ТТН-ліс) серія ЗКА № 106239 від 17 червня 2021 року, виданої майстром лісозаготівлі ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_6 .

У задоволенні вимоги про накладення арешту на напівпричіп Н/ПР-бортовий-тентований, номерний знак НОМЕР_1 , відмовити повністю.

Майно, у задоволенні арешту якого відмовлено, підлягає поверненню особі, у якої його було вилучено.

Слідчий, прокурор у кримінальному провадженні № 0000136 від 01 грудня 2021 року після отримання копії ухвали повинні негайно вжити заходів щодо виконання ухвали та направити слідчому судді повідомлення про його виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 03 грудня 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1