ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2112/16-к Номер провадження 11-кп/814/15/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
20 жовтня 2021 року м. Полтава
Вироком колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 20.10.2021 скасовано вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року в частині виправдання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України, ухваливши новий вирок, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання останньому у виді позбавлення волі терміном на 7 років.

Не погоджуюсь з таким рішенням колегії суддів, виходячи з такого.

На мою думку, докази, передосліджені апеляційним судом, не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст.128 КК України.

Вважаю, що судом апеляційної інстанції надана невірна оцінка дослідженим доказам.

Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів камер спостереження вбачається, що ОСОБА_3 А не був ініціатором бійки. Твердження апеляційного суду про правомірну поведінку потерпілого ОСОБА_4 не відповідають дійсності.

Вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 мали можливість ухилитись від бійки, тобто бійка відбувалась за ініціативою обох сторін, підставою якої був спір із-за знайомих дівчат.

Також, дослідженими відеозаписами встановлено, що дівчата (свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) спілкувались з обвинуваченим ОСОБА_3 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з власної ініціативи та без примусу. При цьому, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, під час спілкування з дівчатами, поводили себе правомірно.

Із відеозаписів, які не в повній мірі відображають усі дії учасників конфлікту та мають ознаки вибірковості, вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження рухались до місця бійки самостійно. Попереду всіх рухався ОСОБА_3 . Обвинувачений зазначив, що бійка відбувалася між ним та свідком ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 він не бив, так як у нього в той момент була бійка саме із свідком. Як відбувалась бійка між потерпілим ОСОБА_4 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, обвинувачений не бачив.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 у суді першої інстанції підтвердила особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що під курткою особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, коли вони йшли до місця бійки, міг бути якийсь предмет. Про наявність будь-якого предмету у ОСОБА_3 не повідомляв.

Камерами відео спостереження чітко зафіксовано, що під час руху до місця бійки ОСОБА_3 одягає куртку та шарф і під час цього предмета продовгуватої форми видно не було (зазначене ніким із учасників процесу не оспорюється).

Свідок ОСОБА_7 зазначила, що прийшовши на місце бійки побачила, як її співмешканець, ОСОБА_5 лежав на снігу непритомним, а неподалік нього на бруківці лежав ОСОБА_4 , обличчям донизу, біля якого знаходилось дві особи і били його. При цьому вона наголосила, що обвинувачений ОСОБА_3 стояв ліворуч від потерпілого та тримав в руках якийсь предмет продовгуватої форми, схожий на палицю, довжиною близько 60 см, діаметром приблизно 2,5 см, яким наносив удар по голові в тім`яну область, а справа від ОСОБА_4 знаходилась особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, який бив потерпілого ногами по голові. Вона закричала і ці особи перестали бити його та втекли. Підійшовши до ОСОБА_5 , який лежав на животі, вона привела його до тями, а потім разом з ним почали надавати допомогу ОСОБА_4 , якому розтирала обличчя снігом.

При цьому, із відеозаписів вбачається, що свідок ОСОБА_7 вийшла з НК «Версаль», дійшла до місця бійки, розігнала бійку та надала допомогу двом особам за 1 хвилину 3 секунди.

Це свідчить про неспроможність її показів, як правильно про це зазначено у вироку суду першої інстанції.

Також апеляційним судом взагалі не звернуто увагу на показання свідка ОСОБА_9 , лікаря-травматолога 1-ї МКЛ м. Полтава, який зазначив в суді першої інстанції зазначив, що 13 грудня 2015 року, близько 04 год. 10 хв., він оглядав потерпілого ОСОБА_4 , який самостійно з`явився в цей час зі скаргами на головний біль, в травматичному пункті 1-ї МКЛ. При огляді останнього була виявлена забійна рана в тім`яно-потиличній ділянці голови справа розміром 2х0,3 см, в ділянці правої брови дві забійні рани розміром 0,7х0,1 см, в ділянці спинки носа забійна рана 0,9х0,2 см. Всього у потерпілого було виявлено чотири ушкодження, про які зазначено вище. Будь-яких інших тілесних ушкоджень при його огляді виявлено не було. Він скаржився тільки на головний біль. Зі слів останнього ушкодження, які у нього були виявлені, він отримав внаслідок падіння на вулиці близько 03 год. 45 хв. цієї ж доби, де саме, не зазначав.

Тому вважаю висновок суду першої інстанції щодо показань свідка ОСОБА_9 правильними, а саме стовно однієї рани на потиличній частині 2х0,3 см. Вважаю недоведеною ту обставинну, що ОСОБА_3 приймав участь у побитті потерпілого ОСОБА_4 за допомогою предмета розміром 60х2,5 см.

Також, під час судового розгляду у суді першої та апеляційної інстанцій достовірно не встановлено, яким чином утворилася травма кавернозної гемангіоми м`яких мозкових оболонок.

Крім того, поза увагою суду взагалі залишився поза увагою час утворення зазначеного ушкодження, оскільки вбачається, що бійка відбувалась в 04:00 ранку, після чого потерпілий ОСОБА_4 самостійно рухався протягом тривалого часу (пересувався у трьох автомобілях, спілкувався із свідками у справі), а тільки в 16:00 звернувся до лікарні, де і було виявлено ушкодження у виді травми кавернозної гемангіоми м`яких мозкових оболонок.

Тобто вбачається, що крововилив утворився через значний термін після бійки, при цьому при дослідженні потерпілого лікарями та експертами встановлено, що що джерелом кровотечі з формуванням лівобічної субдуральної гематоми є не забій головного мозку, а наявне у потерпілого ОСОБА_4 вроджене доброякісне новоутворення (пухлина) з клітин внутрішньої оболонки судин головного мозку кавернозна гемангіома м`яких мозкових оболонок і такі новоутворення, в переважній більшості, локалізуються в ділянці великих півкуль. Саме це позбавило експертів можливості визначити, від якої саме травматичної дії (удару, падіння чи їх сукупності) виникло ушкодження кавернозної гемангіоми м`якої мозкової оболонки з формуванням лівобічної субдуральної гематоми, а також встановити і ступінь тяжкості кожного окремого із наявних у потерпілого тілесних ушкоджень.

Наведені у висновку № 242/16 від 29 вересня 2016 року дані були підтверджені членами експертної комісії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час їх допиту в суді. При цьому експерт ОСОБА_10 зазначив, що наявні у потерпілого тілесні ушкодження у своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а експерт ОСОБА_11 категорично вказала на наявність вродженої вади у виді доброякісного новоутворення (пухлина) з клітин внутрішньої оболонки судин головного мозку кавернозна гемангіома м`яких мозкових оболонок у потерпілого ОСОБА_4 та підтвердила, що при наявності такої вродженої вади розвиток спонтанної (без травматичної дії) кровотечі з кавернозних гемангіом згідно літературних даних сягає близько 33 відсотків. Вона також наголосила, що наявність такої вродженої вади зовні ніяким чином не проявляється і виявити її можливо лише шляхом проведення певних спеціальних медичних досліджень.

Про наявність такого тяжкого вродженого захворювання, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_3 не було відомо, як і всім іншим учасникам інциденту.

Таким чином, встановлений механізм утворення лівобічної субдуральної гематоми виключає можливість кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.121 КК України

Якщо б і була доведена винуватість ОСОБА_3 у побитті потерпілого ОСОБА_4 , його дії підлягали б перекваліфікації з ч.2 ст.121 КК України на ст.128 КК України. При цьому враховуючи, що неможливо достовірно встановити від чого утворилися тяжкі тілесні ушкодження від падіння, чи від побиття.

Внаслідок перекваліфікації дій ОСОБА_3 , останнього було необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Взяття піж варту ОСОБА_3 вважаю безпідставним.

Суддя ОСОБА_12