УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.11.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) СУ ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заступника начальника служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший лейтенант», раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, у проваджені другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000004 від 31.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що громадянин ОСОБА_4 02.11.2006 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження строкової військової служби у Збройних Силах України та того ж дня набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу.

Згідно з наказом командира військової НОМЕР_2 від 03.11.2006 № 230 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_2 .

Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно вимог п.п.1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відтак, з 02.11.2006, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 останній розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

В подальшому наказом командувача ВМС ЗС України від 30.10.2018 №237 ОСОБА_4 призначено на посаду заступника начальника служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу на заступника начальника служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, старший лейтенант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Так, у військовій частині НОМЕР_1 разом із старшим лейтенантом ОСОБА_4 проходив військову службу за призовом осіб офіцерського складу лейтенант ОСОБА_8 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2020 №23 ОСОБА_8 призначено на посаду заступника командира інженерно-саперної роти з морально-психологічного забезпечення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Лейтенант ОСОБА_8 відповідно до вимог Статутів Збройних Сил України у відносинах підлеглості з старшим лейтенантом ОСОБА_4 не перебував.

26.03.2021 приблизно о 17 годині 43 хвилини старший лейтенант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді заступника начальника служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи біля будівлі контрольно-пропускного пункту на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , бажаючи продемонструвати свою уявну перевагу над лейтенантом ОСОБА_8 , та утвердити свій власний авторитет серед інших військовослужбовців, порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, завдавши заступнику командира інженерно-саперної роти з морально-психологічного забезпечення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , призваному на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, лейтенанту ОСОБА_8 один удар правою ногою взуту в черевики з високими берцями ЗС України в область обличчя, чим заподіяв останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому передньої стінки лобної пазухи із зміщенням відламків, уламковий перелом переднього краю верхнього стінки лівої орбіти та нижньої стінки лівої орбіти із зміщенням, черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, гематому повік лівого ока.

Слідчий звертається з клопотанням, в якому зазначає, що під час досудового розслідування встановлені ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років позбавлення волі, у зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України) незаконно впливати на свідків, в тому числі колег по роботі, які є очевидцями вчиненого злочину, з метою уникнення від відбуття покарання у випадку винесення судом обвинувального вироку.

Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, подане клопотання просив задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував щодо клопотання сторони обвинувачення, надавши письмові заперечення на яких наполягав. Просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або поруку.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими клопотання обґрунтовується, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частинами 1 та 2 ст.181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтуванняклопотання.

Так, 20.10.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.406 КК України.

На підтвердження існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України сторона обвинувачення посилається на: протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; протокол огляду відеозапису за участю свідка ОСОБА_12 ; висновок судово-медичної експертизи; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК України).

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey), слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

Згідно клопотання сторони обвинувачення, в рамках даного кримінального провадження наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливості незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, та ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на викладене, а також положення ч.3 ст.26 КК України, слідчому судді слід надати правову оцінку вказаним доводам сторони обвинувачення, з огляду на що, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 на теперішній час обґрунтовано підозрюється у можливому вчиненні нетяжкого (ст.12 КК України) кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за який у вигляді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Що стосується існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 з моменту внесення відомостей до ЄРДР, тобто 30.03.2021 року не переховувався від органу досудового розслідування, завжди з`являвся за викликом до слідчого. Крім того, ОСОБА_4 має на утриманні 2 малолітніх дітей, одружений, має постійне місце роботи, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби та має численні нагороди.

Вищевикладені обставини свідчать про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків у місці проживання та мінімізують ризик його переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, так як свідки зазначені в клопотанні, на даний час не проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а також слідчому судді не надано відомостей про звернення свідків, щодо здійснення тиску на них зі сторони ОСОБА_4 .

Разом з тим, слідчим в клопотанні не зазначено, яким саме чином, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч.1 ст.176 КПК України, домашній арешт є найсуворішим, після тримання під вартою, запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч.1 ст.177 КПК України).

З огляду на наведену правову позицію сторони захисту, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що враховуючи положення ч.4 ст.194 КПК України, та з метою запобігання ризику, хоча і мінімального, можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання ним обов`язку щодо прибуття до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, стосовно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на останнього відповідні обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) СУ ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 28.12.2021 року, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими учасниками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до ГУДМС в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1