Провадження №1-кс/760/5942/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 від 23 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 від 23 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що у провадженні відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.170 КК України.

23 червня 2021 року детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 було повторно винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, яку він отримав 30 червня 2021 року. Однак, вважає вказану постанову незаконною і передчасною, та такою, що підлягає до скасування.

Зазначив, що детектив ОСОБА_4 перед тим як закрити кримінальне провадження знову не вчинив наступних обов`язкових слідчих і процесуальних дій: не повідомив про початок досудового розслідування; не повідомив імена детективів і процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні; не виконав вимог ухвали слідчого судді за № 760/27562/18 від 20.11.2018 року; не виконав вимог двох ухвал суду, якими вже скасовувалися його дві попередні постанови про закриття кримінального провадження: від 18.06.2019 року та від 29.05,2020 року; не виконав письмових вказівок процесуального керівника, які надавалися детективу ОСОБА_4 після кожного скасування його передчасних постанов про закриття кримінального провадження; не вручив йому витяги з ЄРДР; не вручив пам`яток про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні; не визначив його процесуальний статус у даному кримінальному провадженні; не створював план проведення досудового розслідування та не затверджував його у свого керівника; жодного разу не допитав його у справі даного провадження; жодного разу не допитав існуючих свідків у справі провадження; жодного разу не допитав фігурантів у справі провадження у відповідності до піднятих ним питань у його заяві про вчинення кримінального правопорушення; досі не вніс до ЄРДР відомості заяви про вчинення злочину за кваліфікацією - за ч.2 ст.376, ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.3 ст.382, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України; не проводив досудове розслідування за статтями вчиненого злочину - ч.2 ст.376, ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.3 ст.382, ч,2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України, які були зазначеними у моїй заяві про вчинення кримінального правопорушення; не повідомив прокурора САП про не підслідність НАБУ даного кримінального провадження; не розглянув подану ним заяву за вих. №2795/17 від 17.12.2018 року в порядку ст. 220 КПК України; не надав йому відповіді в порядку ст.220 КПК України на подану мною заяву за вих. № 2795/17 від 17.12.2018 року; не розглянув подане ним клопотання за вих. №202/03/4 від 02.03.2020 року в порядку ст. 220 КПК; не надав відповіді в порядку ст.220 КПК України на подане мною клопотання за вих. № 202/03/4 ви 02.03.2020 року; у своїй протиправній постанові від 23.06.2021 року неправдиво зазначив, що нібито пропонував проведення допиту у даному кримінальному провадженні, поміж тим зізнаючись, що пропозиція стосувалася допиту в якості свідка в той час як у кримінальній справі досі немає постанови про не визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні; у своїй протиправній постанові від 23.06.2021 року неправдиво зазначив, що нібито неодноразово пропонував проведення допиту у даному кримінальному провадженні, що не відповідає дійсності і чому немає у справі провадження жодного припустимого і належного доказу; у своїй протиправній постанові від 23.06.2021 року неправдиво зазначив, що нібито пропонував проведення допиту у даному кримінальному провадженні, однак буцім-то так і не дочекавшись моєї явки він прийняв повторне рішення про закриття провадження, що не узгоджується із положенням Кримінально-процесуального Кодексу (насправді ж Кодексом передбачений привід і накладення грошового стягнення, чого детектив з незрозумілтих причин не застосував); не дослідив і не надав правової оцінки кожному із фактів, які зазначені у заяві за вих. №2665/19 від 19.10.2018 року про вчинення кримінального правопорушення; не провів жодного перехресного (одночасного) допиту із фігурантом у кримінальному провадженні; не призначив для нього судово-медичної експертизи за фактами отриманого ушкодження здоров`я; не надав йому можливості залучити до справи провадження наявні у нього докази вчиненого злочину; не надав можливості долучити до справи провадження документи, які доказують факти отриманого ним матеріального і морального збитку у даному кримінальному провадженні тощо.

Також вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.110 КПК України, оскільки у ній відсутні: реєстраційний номер та дата реєстрації постанови; опис його заяви про вчинені кримінальні правопорушення; перелік проведених слідчих дій; причини не проведення допиту заявників, свідків, потерпілих; причини не проведення експертизи наявних доказів; правова оцінка фігурантам у справі провадження; правова оцінка доказам у справі провадження; підпис керівника підрозділу; печатка органу досудового розслідування.

Крім того вважає, що оскільки детектив не вніс до ЄРДР відомості його заяви про вчинення злочину, то відповідно відлік часу у досудовому розслідуванні ще не наступив.

У судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. 27 вересня 2021 року подав до суду клопотання про розгляд скарги без участі скаржника, в якому вказав, що підтримує скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити.

Старший детектив Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги, надав слідчому судді матеріали кримінального провадження, а також заперечення щодо скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження.

У письмових запереченнях детектив зазначив, що скаржник стверджує про наявність переліку обов`язкових процесуальних дій, які не вчинив слідчий (детектив) у зазначеному кримінальному провадженні, проте такого переліку закон не встановлює і не визначає, а ті дії, які закон зобов`язує слідчого вчиняти, були здійснені. Також зазначив, що ОСОБА_3 , який неодноразово викликався на допити, зокрема, 20 лютого 2020 року, 21 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року, будучи належним чином повідомленим про дату й час проведення слідчої дії, жодного разу не з`явився та лише з приводу отриманої повістки про виклик на 21 лютого 2020 року ОСОБА_3 подав клопотання про перенесення призначеної слідчої дії, а щодо інших повісток, то не повідомив про причини неявки та не виявив наміру вирішити питання про перенесення слідчих дій, хоча під час виступів в судових засіданнях, зверненнях із заявами, клопотаннями щоразу декларує свою зацікавленість у результатах розслідування, забезпеченні його повноти і неупередженості. Старший детектив НАБУ ОСОБА_4 вважає, що при проведенні досудового розслідування достеменно встановлено відсутність в діяннях Керівника Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 170 КК України. Також вказав, що 04 вересня 2020 року закінчився строк досудового розслідування, а тому на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України наявні підстави для закриття провадження у справі. Скасування слідчим суддею постанови детектива про закриття кримінального провадження, в якому вже закінчилися строки досудового розслідування, фактично зобов`язує детектива проводити подальші слідчі дії, тобто поновити досудове розслідування, що може спричинити порушення КПК України. Адже згідно з ч.8 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими. Абзацом 2 ч.5 ст.294 КПК України чітко та однозначно встановлено, що строк досудового розслідування, який закінчився, поновленню не підлягає. Виходячи з норм чинного КПК України, не може здійснюватися досудове слідство поза межами строків досудового розслідування. Процесуальні підстави для ініціювання перед слідчим суддею питання стосовно продовження строків досудового розслідування відсутні. Адже згідно зі статтями 294-295-1 КПК України продовження строків розслідування є процесуальною дією, що здійснюється у межах строків досудового розслідування. Поза межами термінів слідства проведення будь-яких процесуальних чи слідчих дій неможливе.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності детектива НАБУ.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Під час судового розгляду скарги встановлено, що у провадженні відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України.

23 червня 2021 року детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування. Вказана постанова слідчого обґрунтована тим, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, який становив дванадцять місяців, сплив, при цьому жодній особі не було повідомлено про підозру.

З метою з`ясування питання щодо дотримання слідчим вимог законодавства та з метою перевірки оскаржуваної постанови на предмет її відповідності вимогам ст.110 КПК України, слідчим суддею були досліджені матеріали кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи скаржника щодо необґрунтованості постанови та її невідповідності вимогам процесуального законодавства знайшли свого підтвердження.

Так, в ході судового розгляду скарги було встановлено, що у кримінальному провадженні №0001163 від 27.11.2018 детективом вже виносилися постанови про його закриття 18 червня 2019 року та 29 травня 2020 року.

Однак, ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 січня 2020 року (провадження №11-сс/991/23/20, справа № 760/18551/19) скасовано постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 18 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України. Постановляючи вказане рішення, колегія суддів виходила з того, що органом досудового розслідування неповно, однобічно з`ясовано та не досліджено усіх обставин кримінального провадження, а саме органом досудового розслідування не надіслано заявнику витягу з ЄРДР, його не допитано, не визначено його процесуальний статус, не досліджено питання заподіяння шкоди та розміру заподіяної шкоди (при її наявності), не прийнято процесуального рішення щодо обставин, зазначених заявником про наявність інших складів злочинів в діянні особи, їх підслідність НАБУ, не вчинено інших процесуальних дій, у вчиненні яких виникне необхідність.

Також ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року (справа №760/13336/20) скасовано постанову про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, винесену 29 травня 2020 року, оскільки старшим детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження із слідчих дій було лише допитано керівника Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_5 , що, підтверджується протоколом допиту свідка від 14.06.2019 року. Також зазначено, що в матеріалах кримінального провадження після винесення ухвали колегією суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 січня 2020 року наявні лише повістки про виклик на допит ОСОБА_3 , який не допитувався. При цьому ухвала колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду не є виконаною.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року (справа 760/20289/20) скасовано постанову про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, винесену 09 вересня 2020 року, оскільки органом досудового розслідування так і не виконано ухвали слідчого судді від 20 листопада 2018 року щодо внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, які зазначені в заяві ОСОБА_3 за вих. №2665/19 від 19.10.2019 року, за кожним правопорушенням окремо, та не здійснено інших дій відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, у відповідності до ч.2 ст.56 КПК України не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, не вжито заходів щодо визначення підслідності кримінальних правопорушень, не визначено процесуальний статус ОСОБА_3 , його не допитано, не досліджено питання заподіяння шкоди та розміру заподіяної шкоди (при її наявності), не вчинено інших процесуальних дій, у вчиненні яких виникне необхідність.

Після постановлення слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ухвали 14 липня 2020 року (справа №760/13336/20), якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 29 травня 2020 року у цьому ж кримінальному провадженні, а також ухвали від 06 травня 2020 року (справа №760/20289/20), якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 09 вересня 2020 року органом досудового розслідування не було вжито жодних заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, як убачається з матеріалів закритого кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року, а саме витягу з ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ст.170 КК України були внесені до вказаного реєстру на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 20.11.2018 №760/27562/18.

Відповідно до зазначеної вище ухвали слідчого судді, копія якої приєднана до матеріалів кримінального провадження, уповноважена особа відповідного органу досудового розслідування була зобов`язана внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених не лише ст.170 КК України, а також ч.2 ст.376, ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.3 ст.382, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України, які викладені у заяві ОСОБА_3 від 19.10.2018 року за вих. №2665/19 (вх. № В-9432), оригінал якої також приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Незважаючи на вказане вище судове рішення, відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.376, ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.3 ст.382, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України, не були внесені до ЄРДР, по жодному з цих кримінальних правопорушень не було проведено досудове розслідування та не прийняте відповідне процесуальне рішення, в тому числі під час винесення постанови від 23 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 170 КК України.

Вищенаведені обставини дозволяють слідчому судді зробити висновок про те, що постанова про закриття зазначеного вище кримінального провадження не може бути визнана законною та обґрунтованою через невиконання ухвали слідчого Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, зазначені в заяві ОСОБА_3 від 19.10.2018 року за вих. №2665/19 (вх. № В-9432) та не проведення по ним досудового розслідування, строки якого по вказаним кримінальним правопорушенням фактично не починались, оскільки відповідні відомості про них до ЄРДР навіть не вносилися.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена детективом постанова про закриття кримінального провадження від 23 червня 2021 року ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Також постанова детектива обґрунтована висновками, протилежними встановленим обставинам справи, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим статтями 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

Керуючись статтями 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 від 23 червня 2021 про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1