УХВАЛА
іменем України
Справа № 126/2364/21

Провадження № 1-кс/126/734/2021

"27" жовтня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000080 від 22.10.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :
До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000080 від 22.10.2021 за ознаками злочину, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий стверджує, що на підставі рапорту прокурора Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 22.10.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного захоплення особливо цінних земель загальною площею 20,0932 га, які розташовані на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0012 площею 11,0555 га та земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0004 площею 9,0377 га, які згідно категорії земель віднесено до земель історико-культурного призначення.

В ході вивчення даних Публічної кадастрової карти та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановлено наступне.

На території Чечельницької селищної ради біля с. Білий Камінь Гайсинського району Вінницької області за межами населеного пункту у напрямку руху до с. Яланець Гайсинського району Вінницької області, перед поворотом в сторону с. Рогізка Гайсинського району Вінницької області, розташована земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0012 площею 11,0555 га та земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0004 площею 9,0377 га, які згідно категорії земель віднесено до земель історико-культурного призначення.

23.10.2021 під час проведення огляду за межами с. Білий Камінь Гайсинського району Вінницької області в напрямку с. Яланець Гайсинського району Вінницької області було виявлено три земельні ділянки з кадастровими номерами № :03:000:0004 площею 9,0377 га, № :03:000:0012 площею 11,0555 га та № :03:000:0033 площею 13,7591, які засіяні сільськогосподарською культурою кукурудзою, мають ознаки обробітку. Рослини кукурудзи на вигляд є дозрілими, мають забарвлення жовтого кольору, качани кукурудзи опущені до землі. Присутній під час огляду спеціаліст-землевпорядник 2 категорії Чечельницької селищної ради ОСОБА_6 вказав, що вказані земельні ділянки перебувають у власності Чечельницької селищної ради та на момент огляду в оренді не перебувають, кому належать посіви кукурудзи йому не відомо.

Разом з тим, згідно відкритих даних право користування вказаними земельними ділянками для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на даний час за будь-якою особою не зареєстровано.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом г) ч.1 ст. 150 Земельного кодексу України передбачено, що до особливо цінних земель відносяться, зокрема, землі історико-культурного призначення.

Таким чином, у діях невідомих осіб вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1КК України, а саме самовільне зайняття земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва шляхом вирощування на них сільськогосподарської культури - кукурудзи.

Приймаючи до уваги те, що виявлений посів сільськогосподарської культури кукурудзи на земельних ділянках, з кадастровими номерами: № :03:000:0004 площею 9,0377 га, № :03:000:0012 площею 11,0555 га та № :03:000:0033 площею 13,7591 має значення речового доказу по даному кримінальному проваджені, оскільки є об`єктом набутим кримінально протиправним шляхом та враховуючи те, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та в даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, слідчий просить накласти арешт на вказані посіви сільськогосподарської культури - кукурудзи.

Старший слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на обставини викладені в ньому, та просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна підтримала посилаючись на те, що вказані посіви є об`єктом набутим кримінально протиправним шляхом та мають значення речового доказу в даному кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речового доказу слід накласти на них арешт. В подальшому буде вирішено питання про звернення до суду з клопотанням в порядку ч.6 ст. 100 КПК України.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що під час допиту в якості свідка в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомив слідчому, що він обробляє земельні ділянки з кадастровим номером № :03:000:0004 площею 9,0377 га., № :03:000:0012 площею 11,0555 га та зазначені в клопотанні сільськогосподарські культури - кукурудзи належать йому, а тому з метою захисту прав ОСОБА_7 між ними було укладено договір про надання правової допомоги. Також пояснив, що 25.11.2020 року між ОСОБА_7 та Управлінням культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації було укладено охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини згідно якого користувач взяв на себе зобов`язання щодо охорони пам`ятки археології місцевого значення, які знаходяться на земельних ділянках площею 9,0377 га 11,0555 га. Також користувач зобов`язується використовувати частину пам`ятки археології місцевого значення (земельні ділянки площею 9,0377 га 11,0555 га) виключно під вирощування сільськогосподарських рослин крім багаторічних насаджень. Також ОСОБА_7 в липні 2021 року звертався до Чечельницької селищної ради за заявми про надання йому в користування на умовах оренди земельні ділянки площею 1,0555 га, кадастровий номер :03:000:0012 та площею 9,0377 га кадастровий номер :03:000:0004. Крім того, в 2020 році ОСОБА_7 було сплачено до Рогізківської сільської ради кошти в сумі 78208,27 грн. за використання земельних ділянок, які використовувалися без правовстановлюючих документів. Зазначені обставини підтверджують факт належності ОСОБА_7 посівів сільськогосподарської культури - кукурудзи, яка є предметом даного розгляду. Вважає, що клопотання слідчого є необгрунтованим та надуманим, оскільки урожай не є об`єктом злочину передбаченого ч.2 ст. 197-1 ч.2 КК України, а тому нема підстав у накладенні на нього арешту. Просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, прокурора, адвоката ОСОБА_5 та дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 22.10.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного самовільного захоплення особливо цінних земель загальною площею 20,0932 га, які розташовані на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0012 площею 11,0555 га та земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0004 площею 9,0377 га, які згідно категорії земель віднесено до земель історико-культурного призначення.

23.10.2021 під час проведення огляду за межами с. Білий Камінь Гайсинського району Вінницької області в напрямку с. Яланець Гайсинського району Вінницької області було виявлено три земельні ділянки з кадастровими номерами № :03:000:0004 площею 9,0377 га, № :03:000:0012 площею 11,0555 га та № :03:000:0033 площею 13,7591, які засіяні сільськогосподарською культурою кукурудзою, мають ознаки обробітку. Рослини кукурудзи на вигляд є дозрілими, мають забарвлення жовтого кольору, качани кукурудзи опущені до землі. Присутній під час огляду спеціаліст-землевпорядник 2 категорії Чечельницької селищної ради ОСОБА_6 вказав, що вказані земельні ділянки перебувають у власності Чечельницької селищної ради та на момент огляду в оренді не перебувають, кому належать посіви кукурудзи йому не відомо. Разом з тим, згідно відкритих даних право користування вказаними земельними ділянками для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на даний час за будь-якою особою не зареєстровано.

25.10.2021 року слідчий СВ відділення поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області в рамках кримінального провадження №0000080 від 22.10.2021 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на посів сільськогосподарської культури кукурудзи на земельних ділянках, з кадастровими номерами: № :03:000:0004 площею 9,0377 га, № :03:000:0012 площею 11,0555 га та № :03:000:0033 площею 13,7591.

Своє клопотання слідчий обґрунтовував необхідністю накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст.131, ч.1 ст.170 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.3,4 ч.2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частина 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Так, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Так, відповідно до положень ст.170 КПК України, правовою підставою для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, є його відповідність критеріям визначеним в ст.98 КПК України.

З огляду на положення ст. 171, 173 КПК України відповідність певного майна вказаним критеріям має бути підтверджена належним обґрунтуванням в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна.

Крім того слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій має зазначити підстави визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст.98 КПК України.

Однак, в матеріалах провадження відсутня будь-яка постанова про визнання зазначених в клопотанні слідчого посівів кукурудзи речовими доказами. Тобто фактично слідчим не виконано вимоги ст.171 КПК України, яка зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися до суду з клопотанням про арешт майна, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

У клопотанні не наведено доводів стосовно настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Обгрунтовуючи клопотання про арешт майна слідчий та прокурор посилаються на те, що земельні ділянки з кадастровими номерами: № :03:000:0004 площею 9,0377 га, № :03:000:0012 площею 11,0555 га згідно категорії земель віднесено до земель історико-культурного призначення та перебувають у комунальній власності Чечельницької селищної ради . Однак з наявної в матеріалах справи інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0004 площею 9,0377 га перебуває у власності Чечельницької районної державної адміністрації, яка перебуває у стані припинення, що дає підстави вважати що органами досудового розслідування на даний час достовірно не встановлено власника даної земельної ділянки.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 вказав, що посіви кукурудзи на земельних ділянках з кадастровими номерами: № :03:000:0004 площею 9,0377 га, № :03:000:0012 площею 11,0555 га належать ОСОБА_7 , який обровляв їх на підставі охоронного договору від 25.11.2020. Про це ОСОБА_7 було повідомлено слідчим під час допиту його в якості свідка.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що в кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено.

Також, у матеріалах клопотання відсутні відомості про приблизну кількість кукурудзи, врожайність та її загальну вартість, що не дає змогу визначити співмірність обмеження права власності (шляхом арешту майна) завданням кримінального провадження, як це передбачено п.5 ч.2 ст.173 КПК України.

Слідчий маючи на меті збереження речових доказів через накладення арешту на посіви в полі обирає спосіб, що фактично суперечить принципу збереження речових доказів, оскільки у разі накладення арешту на кукурудзу, будь-які особи будуть позбавлені фактичної можливості зібрати цей врожай та забезпечити його зберігання. Залишення арештованого майна в полі призведе до його псування, а згодом і до повного знищення природнім шляхом, що завдасть певних матеріальних збитків та в цілому ніяк не буде сприяти збереженню речових доказів по справі.

Крім того, в клопотанні ставиться питання про накладення арешту на посів сільськогосподарської культури -кукурудзи на земельній ділянці з кадастровим номером :003:000:0033 площею 13,7591 га не наводячи жодного обгрунтування застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження та підтвердження його доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо вказаної земельної ділянки, зокрема належність її до особливо цінних земель, хто є власником вказаної земельної ділянки, а також відомості щодо незареєстрованого права користування.

Враховуючи обставини кримінального провадження, оцінюючи дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи на предмет непропорційності та непомірності тягарю, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для накладення арешту на посіви сільськогосподарської культури - кукурудзи, передбачені ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст.132, 170 -174 КПК України,

УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000080 від 22.10.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1