ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1269/21 Справа № 204/5308/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
особи, щодо якої застосовано
екстрадиційний арешт (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт - ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо

ОСОБА_9 (мовою паспорта ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця м. Армавір Краснодарського краю, який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації у зв`язку із вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 159, ч.4 ст. 159, ч.2 ст. 160, ч.2 ст. 160 Кримінального кодексу Російської Федерації,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року було задоволено клопотання керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_9 (мовою паспорта ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця м. Армавір Краснодарського краю, який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації у зв`язку із вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 159, ч.4 ст. 159, ч.2 ст. 160, ч.2 ст. 160 Кримінального кодексу Російської Федерації.
Застосовано відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 (мовою паспорта ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, тривалістю не більш ніж 12 місяців.
Постановлено утримувати ОСОБА_9 (мовою паспорта ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4», для забезпечення його екстрадиції на територію Російської Федерації.
У задоволенні клопотання сторони захисту, заяв громадян ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовлено.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт - ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 22 липня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що прокурор не надав взагалі документи, які б підтверджували громадянство ОСОБА_9 , а також перекладу ряду документів, в тому числі і постанови суду про затримання ОСОБА_9 , а органи прокуратури Російської Федерації не надіслали належного запиту щодо екстрадиції, в якому б містилась вся необхідна інформація та документи відносно ОСОБА_9 .
Вказує, що під час судового засідання слідчий суддя не звернув увагу на той факт, що присутній перекладач взагалі не перекладала хід судового засідання ОСОБА_9 , і останній взагалі не розумів, що відбувається в процесі і покладався виключно на своїх захисників, тим самим був позбавлений права на захист себе особисто.
Зауважує, що прокурор ОСОБА_15 надав суду для підтвердження своїх повноважень тільки копію наказу №1475к від 16 червня 2021 року, який, як зазначає адвокат, при зовнішньому огляді підписаний олівцем, ніким не затверджений, а оригінал суду надано не було, хоча, стороною захисту заявлялось таке клопотання і відвід прокурору, однак слідчими суддями було грубо проігноровано такі заяви про відвід прокурора всупереч вимогам статті 21 Закону України «Про прокуратуру», де передбачено, що прокурори мають службове посвідчення. Крім того, на думку апелянта, чинне законодавство не надає можливості обласній прокуратурі делегувати свої повноваження, надані Офісом генерального прокурора, прокурорам Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області щодо подання і підтримання в суді клопотання про обрання екстрадиційного арешту. Тобто, прокурори ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , на думку захисника, не вправі були приймати участь у справі та подавати клопотання про обрання запобіжного заходу (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_9 .
Також апелянт зазначає, що у сторони захисту викликає сумнів достовірність документу «Постановление об избрании меры пресечения в виде заключения под стражу» від 07 травня 2020 року, винесеного Армавірським міським судом Краснодарського краю, до того ж, вона була винесена та проголошена щодо ОСОБА_9 у його відсутність.
Посилається захисник і на те, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що ОСОБА_9 подав заяву про визнання його біженцем і йому видано відповідну довідку, що в свою чергу виключає його екстрадицію, а в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_9 є членом опозиційної партії Російської Федерації, здійснював її фінансування, але члени партії на даний час визнані терористами в РФ.
Крім того адвокат ОСОБА_7 зазначає, що ОСОБА_9 на території України не вчиняв жодних правопорушень, а тому слідчий суддя вправі був визначити йому альтернативний запобіжний захід для забезпечення видачі у вигляді застави в розмірі, що відповідає тяжкості правопорушення, за вчинення якого останнього може бути притягнуто до відповідальності, тим більше, що злочини, у яких підозрюється його підзахисний, не є насильницькими. Слідчому судді під час розгляду справи було надано стороною захисту ряд документів, які надають право застосування альтернативного запобіжного заходу, а саме: документи, які підтверджують право власності на житло; заяву власника житла про те, що він надає житло ОСОБА_9 для постійного проживання до одного року, а у випадку застосування цілодобового домашнього арешту готовий забезпечувати ОСОБА_9 харчуванням та всім необхідним для забезпечення нормальної життєдіяльності останнього; паспорт власника житла; заяви про взяття на поруку ОСОБА_9 . Однак, слідчий суддя не взяв це до уваги, як і твердження захисту про те, що ОСОБА_9 у випадку застосування до нього цілодобового домашнього арешту із носінням засобу контролю не зможе без відома правоохоронних органів покинути місце перебування.

Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_7 підтримав вимоги поданої скарги в повному обсязі, просив її задовольнити.
Особа, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_9 підтримав вимоги свого захисника та їх обґрунтування.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються: копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; документи про громадянство особи; наявні матеріали екстрадиційної перевірки.
Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і постановляє ухвалу про: 1) застосування екстрадиційного арешту; 2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію); 5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.
Копія ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду питання щодо затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), невідкладно направляється уповноваженому (центральному) органу України через відповідну обласну прокуратуру разом із копією письмової заяви особи про згоду на її видачу (екстрадицію).
При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання, яке подав керівник Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_11 , про застосування щодо ОСОБА_9 екстрадиційного арешту, слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська вимоги вказаних вище норм права були дотримані в повному обсязі.
Так, з ухвали слідчого судді, а також журналів судових засідань і технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження, убачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_9 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний ОСОБА_9 , вислухані думки прокурорів та захисників, з`ясовані обставини справи, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу до вирішення питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на підставі яких було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_9 екстрадиційного арешту.
Так, доданими до клопотання матеріалами підтверджено наступне.
29.03.2019 року компетентними правоохоронними органами Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 оголошено в розшук.
25.03.2020 року компетентними правоохоронними органами Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 оголошено в міжнародний розшук.
Постановою Армавірського міського суду Краснодарського краю Російської Федерації від 07.05.2020 року громадянину Російської Федерації ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 159, ч. 2 ст. 160, ч. 2 ст. 160 Кримінального кодексу Російської Федерації у кримінальній справі №500971 за вчинення наступних злочинів.
ОСОБА_9 , в кінці січня 2018 року, знаходячись в приміщенні квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном - грошовими коштами, що належать громадянину ОСОБА_17 , переконав останнього передати ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 3 000 000 рублів на створення проекту «СІСХАБ» з метою генерації криптовалюти та комерційної вигоди. Однак, вказані умови ОСОБА_9 не виконав, заволодівши грошовими коштами у розмірі 3 000 000 рублів, розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав громадянину ОСОБА_17 шкоду в особливо великому розмірі на суму 3 000 000 рублів.
Своїми діями ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації - шахрайство, тобто викрадення чужого майна шляхом обману, здійснене в особливо великому розмірі.
Інкриміноване ОСОБА_9 (мовою паспорту ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінальне правопорушення, згідно з чинним законодавством України, кваліфікується за ч. 4 ст. 190 КК України і карається позбавленням волі на строк до дванадцяти років. Окрім того, в кінці лютого 2018 року, знаходячись в приміщенні квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном - грошовими коштами, що належать громадянину ОСОБА_18 , переконав останнього передати ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 1 400 000 рублів для конвертування отриманих коштів в криптовалюту та передачу останньої громадянину ОСОБА_18 . Однак, вказані умови ОСОБА_9 не виконав, заволодівши грошовими коштами у розмірі 1 400 000 рублів, розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав громадянину ОСОБА_18 шкоду в особливо великому розмірі на суму 1 400 000 рублів.
Своїми діями ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації - шахрайство, тобто викрадення чужого майна шляхом обману, здійснене в особливо великому розмірі.
Інкриміноване ОСОБА_9 (мовою паспорту ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінальне правопорушення, згідно з чинним законодавством України, кваліфікується за ч. 4 ст. 190 КК України і карається позбавленням волі на строк до дванадцяти років.
Окрім того, 17 грудня 2017 року, ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном - грошовими коштами, що належать громадянину ОСОБА_19 , переконав останнього ввірити ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 200 000 рублів для відкриття на користь ОСОБА_19 юридичної особи - ТОВ «СКП». Однак, вказані умови ОСОБА_9 не виконав, заволодівши грошовими коштами у розмірі 200 000 рублів, розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав громадянину ОСОБА_19 шкоду в значному розмірі на суму 200 000 рублів.
Своїми діями ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 160 Кримінального кодексу Російської Федерації - крадіжка чужого майна, ввіреного винному, що завдало шкоду в значному розмірі.
Інкриміноване ОСОБА_9 (мовою паспорту ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінальне правопорушення, згідно з чинним законодавством України, кваліфікується за ч. 1 ст. 191 КК України і карається позбавленням волі на строк до чотирьох років.
Окрім того, 27 січня 2018 року, ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном - персональним комп`ютером «Епл Мак Про 6-кор», що належить громадянці ОСОБА_20 , отримавши від останньої кошти у розмірі 244 999 рублів на придбання для неї персонального комп`ютера «Епл Мак Про 6-кор», ОСОБА_9 придбавши вказану техніку, ОСОБА_20 не передав, заволодівши персональним комп`ютером «Епл Мак Про 6-кор», що належить громадянці ОСОБА_20 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав громадянці ОСОБА_20 шкоду в значному розмірі на суму 244 999 рублів.
Своїми діями ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 160 Кримінального кодексу Російської Федерації - крадіжка чужого майна, ввіреного винному, що завдало шкоду в значному розмірі.
Інкриміноване ОСОБА_9 (мовою паспорту ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінальне правопорушення, згідно з чинним законодавством України, кваліфікується за ч. 1 ст. 191 КК України і карається позбавленням волі на строк до чотирьох років.
Отже, злочини, передбачені ч.4 ст. 159, ч.4 ст. 159, ч.2 ст. 160, ч.2 ст. 160 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідають злочинам, передбаченим ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 191, ч.1 ст. 191 КК України, та є екстрадиційними. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не закінчився.
Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 17.06.2021 року до ОСОБА_9 застосовано тимчасовий арешт строком до 15 години 24.07.2021 року.
14 червня 2021 року о 15 годині 00 хвилин, у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України працівниками СКП ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 62-А, затримано громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розшукується компетентними правоохоронними органами Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 2 ст. 160, ч. 2 ст. 160 Кримінального кодексу Російської Федерації.
До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_9 (мовою паспорту ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , для притягнення до кримінальної відповідальності.
05.07.2021 року Офісом Генерального прокурора на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури скеровано належно засвідчену копію запиту російської сторони та доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_9 до Російської Федерації.
Дніпропетровською обласною прокуратурою керівнику Західної окружної прокуратури міста Дніпра доручено вжити заходів щодо застосування до ОСОБА_9 екстрадиційного арешту.
З огляду на викладене, керівник прокуратури звернувся до суду з даним клопотанням про застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 (мовою паспорту ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до правоохоронних органів Російської Федерації, на строк до 12 місяців, з утриманням останнього у ДУ «ДУВП № 4».
Обов`язок провести екстрадицію випливає з двосторонньої чи багатосторонньої угоди про екстрадицію, стороною якої є запитувана Держава і Держава, що подає запит, чи відповідно до положень міжнародних або регіональних актів, що встановлюють обов`язок провести екстрадицію чи законне переслідування. У відносинах між Україною та Російською Федерацією з питань видачі осіб (екстрадиції) діють Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та Протокол до цієї Конвенції 1997 року, а також Європейська конвенція про видачу правопорушників 1957 року, Додатковий протокол 1975 року, Другий додатковий протокол 1978 року та Четвертий додатковий протокол 2012 року до цієї Конвенції.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що є достатні підстави для застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) строком на шістдесят днів, до вирішення Міністерством юстиції України питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.
При цьому апеляційний суд також вважає, що тримання під вартою (екстрадиційний арешт) є єдиним запобіжним заходом, який буде достатнім для запобігання можливим спробам переховування ОСОБА_9 від компетентних органів України з метою уникнення фактичної видачі до Російської Федерації, а слідчий суддя обґрунтовано відхилив клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, заяви громадян ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про взяття на особисту поруку ОСОБА_9 та заяву ОСОБА_21 про надання свого житла ОСОБА_9 у випадку застосування до нього цілодобового домашнього арешту, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для забезпечення виконання затриманим покладених на нього процесуальних обов`язків. Разом з цим, наведені обставини перевірялися під час судового розгляду і сторона захисту була почута, а всі її доводи враховані слідчим суддею при прийнятті відповідного рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що прокурори ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не вправі були приймати участь у даній справі, апеляційний суд бере до уваги те, що як слідчим суддею у ході розгляду клопотання прокурора, так і під час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги захисника не встановлено, що зазначені прокурори Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області не мали права брати участь у даному судовому провадженні в якості прокурорів, оскільки матеріалами справи підтверджується, що 05.07.2021 року Офісом Генерального прокурора на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури скеровано належно засвідчену копію запиту російської сторони та доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_9 до Російської Федерації. Дніпропетровською обласною прокуратурою керівнику Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_11 доручено з урахуванням ст. 584 КПК України вжити заходів щодо застосування до ОСОБА_9 екстрадиційного арешту. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді, колегією суддів відхиляються.
Доводи апелянта про відсутність доказів громадянства ОСОБА_9 , на думку апеляційного суду, також є безпідставними, оскільки згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_9 є громадянином Російської Федерації, що підтверджується запитом № 81/3-909-2020 від 30.06.2021 року Генеральної прокуратури Російської Федерації, відповідно до ст.ст. 56, 58, 60, 80 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року, про застосування тримання під вартою та екстрадицію ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для притягнення до кримінальної відповідальності; постановою слідчого від 08.04.2020 року, згідно з якою ОСОБА_9 притягується до кримінальної відповідальності у якості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів, останнього оголошено в міжнародний розшук з метою арешту та екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; інформацією з обліків Генерального секретаріату Інтерполу, яка надійшла через відділ міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП в Дніпропетровській області за вих. № №10/21/D4/15F/147/1172 від 14 червня 2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09 вересня 2020 року знаходиться у міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159, ч. 2 ст. 160 КК РФ.
Крім того, працівниками Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області через Відділ міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Дніпропетровській області були отримані належним чином завірені копії процесуальних документів, які надають підстави для затримання ОСОБА_9 в порядку, передбаченому статтями 208, 582, 583 КПК України, тож посилання захисника в апеляційній скарзі на сумнів у достовірності даних документів не є слушним.
Що ж стосується посилання захисником в апеляційній скарзі на довідку, видану його підзахисному, в підтвердження подання останнім заяви про визнання його біженцем, що, в свою чергу, повинно виключати і його екстрадицію, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи наявна довідка про звернення за захистом в Україні, видана громадянину Російської Федерації ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , із зазначенням, що довідка дійсна до 21 серпня 2021 року. Під час апеляційного розгляду встановлено, що вказана довідка втратила чинність, оскільки строк її дії закінчився. Відомостей стосовно продовження терміну дії даної довідки, або інших доказів на підтвердження обставин, передбачених КПК або міжнародним договором України, які можуть перешкоджати видачі ОСОБА_9 компетентним органам Російської Федерації, стороною захисту суду апеляційної інстанції не надано, тому посилання апелянта в своїй скарзі на вищезазначений документ є в даному випадку безпідставним.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт - ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року про застосування екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_9 (мовою паспорта ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4