ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1820/20 Номер провадження 11-кп/814/443/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597 від 25 січня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 , ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, та щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград, Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 25 січня 2022 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу. Клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, починаючи з 17 год 00 хв 25 січня 2022 року по 17 год 00 хв 25 березня 2022 року включно з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2020 року в сумі 2497192 грн. 00 коп.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів, починаючи з 17 год. 00 хв. 25 січня 2022 року по 17 год 00 хв 25 березня 2022 року включно з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2020 року в сумі 2497192 грн. 00 коп.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, починаючи з 17 год 00 хв 25 січня 2022 року по 17 год 00 хв 25 березня 2022 року включно з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2020 року в сумі 2497192 грн. 00 коп.

Мотивуючи рішення, суд перевірив обставини, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою і встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати цей запобіжний захід.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, адвокатом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01. 2022 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити прокурору відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та змінити, йому запобіжний захід тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладанням обов`язків передбачених статтею 194 КПК України або на домашній арешт заборонивши ОСОБА_7 без дозволу прокурора або суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у певний період доби - з 21 години вечора до 7 години ранку наступного дня.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє прийняте з порушенням норм процесуального законодавства та не враховані норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що продовження тримання під вартою має ознаки «автоматичного», ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені та належним чином не враховано обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Відзначив, що судом достатнім чином не враховано, що ОСОБА_7 має II групу інвалідності, стан здоров`я важкий, погіршується та необхідне відповідне лікування, що є неможливим в умовах медичної частини слідчого ізолятора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 оскаржується ухвала судді Ленінського районного суду м. Полтава від 25 січня 2022 року лише в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому керуючись ч.1 ст. 404 КПК України перегляд здійснюється лише в цій частині.

Із матеріалів провадження вбачається, що на розгляді у Ленінському районному суді м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0000597 відносно ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України. Під час досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, як слідчим суддею, так і судом. Зокрема, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2021 року запобіжний захід продовжено на 60 днів, а саме до 27 січня 2021 року.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом розглянуто 25 січня 2022 року, тобто до закінчення дії попередньої ухвали щодо запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25 січня 2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою на 60 днів до 25 березня 2022 року з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2020 року в сумі 2497192 грн. 00 коп.

Перевіривши оскаржуване судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, що вчинені в складі організованої групи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення було предметом перевірки під час досудового розслідування.

Що стосується питання існування заявлених прокурором ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, то як вірно зазначив суд першої інстанції вказані ризики на даний час є реальними, не зменшилися та продовжують існувати
Перевіряючи наведені висновки, суд апеляційної інстанції виходить із практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій.
Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками та потерпілими може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Також, суд бере до уваги пояснення прокурора в судовому засіданні, згідно яких вбачається, що ОСОБА_7 на момент затримання ніде не працював, у власності свого житла не має, зареєстрований в квартирі яка належить його тещі, яка проживає із своїм чоловіком та дружиною ОСОБА_7 , та фактично перебуває на їхньому утриманні, оскільки отримує лише пенсію за інвалідність 2 групи. Дані обставини свідчить про наявність ризику про вчинення нових кримінальних правопорушень, з метою забезпечення себе та своєї сім`ї.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
При цьому прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (справи: "Смирнова проти Росії" "Пірузян проти Вірменії", "Тирон проти Румунії").
Колегія суддів враховує характер інкримінованих обвинуваченому злочинів, а саме п`ять епізодів викрадення елітних автомобілів, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а саме у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Так, на думку колегії суддів, наявність у ОСОБА_7 місця реєстрації та певних соціальних зв`язків у даному випадку не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, враховуючи також стадію розгляду кримінального провадження, наявні достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність, що виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні і наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту в нічний час доби, а тим паче особисте зобов`язання, як на тому наполягає в апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2020 року в сумі 2497192 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга не містить об`єктивних доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Також, посилання сторони захисту на стан здоров`я обвинуваченого судом взято до уваги, але вони є безпідставними, оскільки судом першої інстанції в повному обсязі при всебічному дослідженні провадження, надано обґрунтовані висновки з цього приводу, та колегія суддів повністю з ними погоджується.

З наданих матеріалів провадження вбачається, що взятий під варту ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під динамічним наглядом в Полтавській міській медичній частині № 23 та потребує динамічного нагляду лікарем-невропатологом (відсутній в штаті медичної частини №23) та проходження відновного лікування. Лікування та додаткове обстеження в закладах МОЗ України. Однак, листами Полтавської міської медичної частини № 23 філії Державної установи "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Полтавській області № 108/ПММЧ23/ПО-22 від 21.01.2022 року, № 118/ПММЧ23/ПО-22 від 24.01.2022 року підтверджено можливість проведення обстеження ОСОБА_7 в нейрохірургічному відділенні КП "Полтавська обласна лікарня ім. Скліфосовського Полтавської обласної ради" за попереднім погодженням з адміністрацією зазначеного закладу. Дана обставина свідчить, що на час розгляду провадження, даних, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали судового провадження не містять.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 25 січня 2022 року без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4