справа № 388/1558/21
провадження № 1-кп/388/245/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2021 м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2021 за № 0000276, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Долинська Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, який не перебуває у зареєстрованому шлюбі, проживає з жінкою однією сім`єю у не зареєстрованому шлюбі, осіб на утриманні не має, учасника бойових дій, який приймав участь у зоні проведення АТО (ООС), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до положень ст. 88 КК України є таким, що не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

16.08.2021 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебував на лавці, яка розташована по АДРЕСА_2 . У ході раптово виниклої сварки між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щелепи ОСОБА_5 . У подальшому останній упав та маючи значну перевагу, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел наніс ще два удари правою ногою у нижню щелепу. У наслідок нанесених ударів ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді ангулярного перелому нижньої щелепи з права через корінь 48 зуба, перелом виличного відростка нижньої щелепи зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я (більше ніж 21 день).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що обставини скоєного ним протиправного діяння у обвинувальному акті викладені вірно. Надав покази про те, що у серпні 2021 року у нього з потерпілим ОСОБА_5 виникла сварка з приводу неповажного, як на його думку, ставлення потерпілого до Державного гімну. З приводу чого він наніс потерпілому один удар правою рукою в область голови і коли той впав два удари ногою. Повідомив, що повністю усвідомлює протиправність вчиненого ним діяння та запевнив суд, що не вчинить таких дій у майбутньому. Повідомив, що намагався компенсувати потерпілому завдану шкоду, однак вони не прийшли до взаємної згоди щодо її розміру.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що обставини скоєного щодо нього кримінального правопорушення у обвинувальному акті викладені вірно. Також повідомив, що вважає, що діями обвинуваченого йому спричинено матеріальну шкоду, щодо стягнення якої він звернеться до суду згодом у порядку цивільного судочинства. Питання щодо виду та міри покарання залишив на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, учасники судового провадження фактичні обставини справи не оспорюють, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, що свідчить про правильне розуміння ними змісту цих обставин, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що його характеризують, визнавши недоцільним допит потерпілого, свідків та дослідження інших джерел доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а також дослідити документи на підтвердження процесуальних витрат та документи щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Провівши судовий розгляд стосовно обвинуваченого у межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та у частині документального підтвердження процесуальних витрат у кримінальному провадженні та щодо речових доказів, - суд дійшов висновків про таке.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, при встановлених судом обставинах, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином; особу обвинуваченого, який не перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак проживає з жінкою однією сім`єю у не зареєстрованому шлюбі, осіб на утриманні не має, є учасником бойових дій, приймав участь у зоні проведення АТО (ООС), за місцем проживання характеризувався задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та/чи лікаря-нарколога не перебуває; не перебування на обліку в органах пробації; відсутність судимостей відповідно до положень ст. 89 КК України.
Щире каяття ОСОБА_3 суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачуваного, інформацію, що його характеризує, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк, який є мінімальним для даного виду покарання.
Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому у виді обмеження волі, враховуючи, що вчинене ОСОБА_3 діяння є нетяжким злочином, який вчинено останнім за відсутності обтяжуючих обставин, його щире розкаяння у скоєному, враховуючи позицію потерпілого про залишення вирішення питання про вид та міру покарання на розсуд суду, - суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття ним покарання, на підставі чого та з урахуванням положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк, який є мінімальним відповідно до ч. 4 зазначеної статті, поклавши на останнього обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України. І таке рішення суду ґрунтується на тому, що звільнення від відбування покарання з випробуванням є важливою складовою прогресивної системи покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас поліпшувати правове становище засудженого не зменшуючи при цьому обсяг та характер виховного впливу на нього.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому судом питання щодо обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого під час судового розгляду не розглядалось. Доцільність застосування запобіжного заходу при ухваленні вироку судом не встановлена.
Питання щодо речових доказів слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Документально підтвердженні процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись статтями 369-376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- медичну картку стаціонарного хворого № 7056 щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після набрання вироком законної сили - повернути комунальному некомерційного підприємстві «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» (проспект Університетський, 2/5, м. Кропивницький);
- чотири рентгенівських знімків потерпілого ОСОБА_5 , які повернені останньому під розписку для зберігання, після набрання вироком законної сили - залишити останньому, як законному володільцю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1