УХВАЛА

про застосування примусових заходів медичного характеру

28 грудня 2021 рокум.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законний представник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне матеріали про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001831 від 15.09.2021 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
15.09.2021, о 10:50 год., в світлу пору доби, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту Правила дорожнього руху) рухаючись по вулиці Павлюченка біля будинку № 14, зі сторони вулиці Макарова в напрямку вулиці Олени Теліги, у місті Рівне, на перехресті вулиць Павлюченка та Чехова, виконуючи маневр повороту ліворуч не дав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо та в момент виникнення небезпеки для руху, не мав технічної можливості, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, уникнути зіткнення.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий водій автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден в лобній ділянці голови зліва, на лівому передпліччі в проекції лівого променево-зап`ястного суглобу, на лівому передпліччі, на лівій кисті, опікової поверхні на лівому передпліччі, переломо-вивиху другої (2) п`ясткової кістки правої кисті, уламкового перелому основної другої (2) п`ясткової кістки правої кисті із помірним зміщенням відламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я.
Порушення ОСОБА_4 вимог пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху, які передбачають, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, посилаючись на те, що діяння вчинене ОСОБА_4 у стані неосудності, тому просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку..
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. До його початку від нього надійшла заява, в якій він просить суд проводити розгляд справи без його участі.
Захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_6 та особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України«Про психіатричнудопомогу» приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі досліджених судом доказів, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 15.09.2021 року та схемою до нього (Т. 1 а.с. 29-33); протоколом допиту потерпілого та свідків (Т. 1 а.с. 58, 59-61, 62-64); протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2021 року, схемо, фототаблицею (Т. 1 а.с. 70-73, 74, 75); висновками експертів (Т. 1 а.с. 80-83, 89-92, 98-104, 111-116, 119-120).
При цьому, вище досліджені процесуальні джерела доказів, а саме, показання потерпілої, речові докази, документи, висновки експертів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та враховує, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про вірність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №154 від 12.11.2021 року ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, страждав на хронічне психічне захворюванням у формі органічного шизофреноподібного розладу, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворюванням у формі органічного шизофреноподібного розладу. За станом психічного здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння і в теперішній час, так як він не міг в період вчинення інкримінованого діяння і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Згідно з положеннямист. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. (ч. 2 ст. 19 КК України).
У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів знадання психіатричноїдопомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищевикладене, встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.286 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує рекомендації експертів-психіатрів викладені у висновкусудово-психіатричного експерта № 154 від 12.11.2021 року, яким ОСОБА_4 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Одночасно з цим судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абзаці 2 пункту 15 постанови Пленуму від 3 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 124, 369-372, 376, 395, 503,508,512, 513, 516 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001831 від 15.09.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України задоволити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Перед поміщенням ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги, провести повторний медичний огляд, з метою встановлення доцільності застосування примусових заходів медичного характеру на даний час.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 17.09.2021 року у справі №569/18889/21 на автомобіль Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, кузов НОМЕР_3 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 17.09.2021 року у справі №569/18889/21 на автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, кузов НОМЕР_4 .
Речові докази, а саме:
- автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ;

- автомобіль Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути власнику ОСОБА_7 ;

Процесуальні витрати на залучення експертів покласти за рахунок держави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Рівненську окружну прокуратуру.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1