Справа № 195/1009/20
Провадження № 1-і/182/4/21
У Х В А Л А
23.12.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2021 за № 0000041 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Запоріжжя, проживаючого у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5
(в режимі ВКЗ з Марганецького міського суду),
в с т а н о в и в:
22.12.2021 до Нікопольського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
У клопотанні прокурором зазначено, що у провадженні судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2021 за № 0000041 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 25.12.2021.
Оскільки головуючий у справі - суддя ОСОБА_6 перебуває на лікарняному, а інші судді Марганецького міського суду перебувають у відпустці, Дніпровський апеляційний суд надіслав до Нікопольського міськрайонного зазначене клопотання для розгляду в порядку абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання не доставлений, на розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку відмовився, тому суд вважає можливим розглянути питання щодо продовження строків тримання під вартою за його відсутності. При цьому заперечень по суті клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду обвинувачений не надав.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; ризик тиску на потерпілих, свідків; продовження злочинної діяльності. При цьому також просить врахувати, що ОСОБА_4 вчинив нові корисливі злочини невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, а також репутацію обвинуваченого, який не має постійного місця роботи та законних джерел доходів.
Захисник обвинуваченого заперечувала проти продовження строків тримання під вартою та просила змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт за адресою проживання, посилаючись на те, що по справі допитана потерпіла, досліджені письмові докази. Також її підзахисний зобов`язується не переховуватись від суду, не вчинятиме нових злочинів та буде з`являтись до суду за кожною вимогою.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад в рішеннях „Осаковський проти України, „Марченко проти України).
При цьому суд враховує й позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад рішення від 8.10.1994 «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 21.07.2011 «Нечипорук та Йонкало проти України» та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Крім того, у справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.
Судом також встановлено, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, а також до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовжувати злочинну діяльність - вчиняти кримінальні правопорушення аналогічні тим, в яких він обвинувачується; впливати на свідків. Також суд враховує репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та законних джерел доходів, що може стати причиною вчинення ОСОБА_4 нових злочинів, так як це є єдиним його джерелом заробітку. Крім того, суд враховує й те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нових тяжких злочинів, які він вчинив вже через чотири дні після звільнення з місця позбавлення волі. Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.
Тому судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наразі не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на вищевикладені обставини, суд не вбачає.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 25.12.2021, тому суд вважає за необхідне продовжити строки тримання під вартою щодо обвинуваченого. Тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу, яка була встановлена раніше судом у сумі 68 100 грн.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого задовольнити, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 22 лютого 2022 р.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 68100 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Марганця, Дніпропетровської обл., в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі нез`явлення за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення про причини своєї неявки або порушення обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1