Справа № 675/479/21
Провадження № 1-в/675/4/2022
У Х В А Л А
"05" січня 2022 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ізяславського районного суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк,
В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області перебуває клопотання засудженого ОСОБА_4 про про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_4 посилається на те, що вироком судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 12 ; 187 ч. 4; 194 ч. 2; 357 ч. 3; 70 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного для нього майна. Заявник вказує, що Європейський суд з прав людини неодноразово приймав рішення у справах засуджених до довічного позбавлення проти України, якими констатував порушення державою статті 3 Конвенції з прав людини. Оскільки практика Європейського суду з прав людини є джерелом права, ОСОБА_4 просить замінити для нього призначене покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання із визначеним терміном відбуття, щоб зупинити порушення Конвенції.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 , його захисник адвокат ОСОБА_5 подане клопотання підтримали.
Прокурор ОСОБА_3 вважає заявлене клопотання безпідставним та просить відмовити в його задоволенні.
Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , його захисника, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституціїі в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.

Конституційний Суд України в своєму рішенні № 17-рп/2010 від 29 червня 2010 року зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року ОСОБА_4 засуджений за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 289 ч. 3; 194 ч. 2; 357 ч. 3; 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вказаний вирок набрав законної сили 22 березня 2005 року відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.
За вимогами ч. 1 ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.
Судом встановлено, що вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, яким засуджений ОСОБА_4 , набрав чинності і був звернутий до виконання у встановлені законодавством строки.
На час розгляду справи ОСОБА_4 перебуває в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань.

Доводи про те, що відповідно до ст.9 Конституції України та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод становлять невід`ємну частину національного законодавства, є джерелом права та мають вищу юридичну силу, ніж національний закон, тому для їх застосування не обов`язково внесення змін до законів України, суд відхиляє, оскільки вони не узгоджуються не тільки з національним законодавством з цього приводу, а також з практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішеннях у справах «Вінтер проти Сполученого Королівства» та «Кафкаріс проти Кіпру» та інші.

Покликання засудженого, як на підставу для задоволення його клопотання, на прийняте 12 травня 2019 р. ЄСПЛ рішення у справі «Петухов проти України», в якому констатовано порушення статті 3 Конвенції, яке пов`язане з тим, що в державі Україні довічно ув`язнені не мають реальної перспективи звільнення, суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Велика Палата Верховного Суду в п. 36 своєї постанови від 15 травня 2019 року у справі № 757/12726/18-ц звернула увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України». У цьому рішенні Європейський Суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст. 3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (194).

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.
На підставі ст. 80 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1