Справа № 206/4149/21
Провадження № 1-кс/206/389/21
УХВАЛА

14.09.2021 рокуслідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №4 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2021 року за № 0000360 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч.2 ст.115 КК України, у виді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новошахтинськ, Ростовської області, Російської Федерації, громадянки України, маюча вищу освіту, перебуває у декретній відпустці, не заміжня, не маюча на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом другим частини другої статті 115 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

14 вересня 2021 року до суду надійшло дане клопотання.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 09.09.2021 приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходилась в квартирі АДРЕСА_2 , разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, у зв`язку з невстановленими в ході досудового розслідування обставинами, у ОСОБА_4 , раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме свого малолітнього сина ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , у вказаний час, знаходячись у вказаному місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, взяла медичний шприц об`ємом 5 мл., який заповнила невстановленою в ході проведення досудового розслідування сильнодіючим лікарським засобом, після чого зробила ін`єкцію вказаним шприцом заповненим сильнодіючим лікарським засобом, своєму малолітньому сину ОСОБА_7 .

В результаті умисних, злочинних дій ОСОБА_4 , її малолітній син ОСОБА_7 був госпіталізований до КП «Дніпропетровська обласна дитяча лікарня» ДОР з діагнозом: Отруєння кардіостимулюючими глікозидами.

Після чого, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 06 годині 25 хвилин, від вказаного отруєння, малолітній ОСОБА_7 помер в реанімаційному відділені КП «Дніпропетровська обласна дитяча лікарня» ДОР, за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 13.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1846 від 11.09.2021, смерть малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала внаслідок: інтоксикації, отруєння препаратами, які діють переважно на серцево-судинну систему серцевими глікозидами і препаратами подібної дії.

Умисні дії ОСОБА_4 які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, малолітньої дитини, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що у ОСОБА_4 не склались стійкі соціальні зв`язки в суспільстві, вона зокрема знаходиться у декретній відпустці, неповнолітніх або малолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, тому у органів досудового розслідування та прокуратури є підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи про покарання, яке їй загрожує, може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, чинити тиск на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні оскільки потерпілий та свідки є раніше знайомі особи для підозрюваної та проживають на одному районі з підозрюваною.

Так, ОСОБА_4 знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки вона усвідомлює, що вручене їй письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, базується, у тому числі, на показаннях потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, остання може впливати на них шляхом вмовляння, підкупу та психологічними методами впливу як безпосередньо, так і з застосуванням сторонніх осіб, з метою схилення потерпілого та свідків до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування та, у послідуючому, судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого погодженого із прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та прохав його задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні не побажала давати будь-яких конкретних пояснень з приводу обставин підозри, лише зазначила, що має відношення до події кримінального правопорушення. Її сьогодні з ранку виписали з лікарні, звідти доставили до поліції, проте не затримували. Переховуватися вона не має наміру, так само не збирається продовжити спроби покінчити власне життя самогубством. Просила обрати інший запобіжних захід, не пов`язаний з триманням під вартою
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання і пояснила, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваної та виконання обов`язків згідно КПК України, оскільки йдеться про особливо тяжке кримінальне правопорушення, яке сталося саме вдома у підозрюваної. Основним свідком є матір підозрюваної, потерпілим батько загиблої дитини, колишній співмешканець, і більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти впливу на них з боку підозрюваної. Крім того, до спроб самогубства підозрювана вдається не вперше, наразі призначена амбулаторна судова психіатрична експертиза.
Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти доводів та вимоги клопотання, оскільки сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не є підставою для виняткового запобіжного заходу. Інші ризики не є доведеними, підозрювана постійно мешкає за однією адресою, тому вважав за доцільне обрати як запобіжний захід домашній арешт.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, слідчого, доводи прокурора, адвоката, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати стосовно підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Встановлено, що 09.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про дане кримінальне правопорушення, кримінальне провадження № 0000360.
14 вересня 2021 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч. 2 ст. 115 КК України.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_4 14.09.2021 року о 08 год. 45 хв.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, тобто:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вплинути на інших учасників кримінального провадження, зокрема потерпілого та свідків.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке у разі визнання винною передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваною покладених обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не виявилося, застосування до підозрюваної такого виду запобіжного заходу як особиста порука не є можливим.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги, що кримінальне правопорушення вчинено за місцем проживання підозрюваної, вважаю за неможливе застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Зазначений запобіжний захід також не слугуватиме достатньою мірою, щоб запобігти наявним ризикам.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 14 вересня 2021 року по 13 листопада 2021 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1