Єдиний унікальний номер 185/7181/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000638 від 19.08.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області,

громадянина України, з неповною середньою освітою,

непрацюючого, неодруженого, проживаючого без реєстрації

за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.09.2005 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ст. 395, ч. 2 ст. 185. ч. 2 ст. 263, 70, 72 КК

України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 13.07.2007

року умовно- достроково;

- 21.03.2008 року Амур-Нижньодніпровським районним судом

м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70 до 5 років

позбавлення волі. Звільнений 05.01.2013 року по відбуттю строку

покарання;

- 04.07.2013 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ч.2, 3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до

3 років позбавлення;

- 21.01.2014 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 70ч. 4 ст. 70

КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК

України даним покаранням поглинути покарання за вироком суду від

04.07.2013 року. Звільнений 01.10.2019 року по відбуттю строку

покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в період часу з 23.30 год. 19.05.2021 року по 08.00 год. 20.05.2021 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим), рухався по вул. Горького, м. Павлограда, Дніпропетровської області. Проходячи повз територію домоволодіння АДРЕСА_2 по вказаній вище вулиці ОСОБА_3 через паркан виконаний із сітки- рабиці побачив, що на території вказаного домоволодіння знаходиться дитячий візок синього кольору. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище. Після чого, цієї ж ночі, ОСОБА_3 підійшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де, перелізши через паркан, проник на територію вказаного вище домоволодіння. Надалі, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі домоволодіння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, з корисливих мотивів, викрав з території домоволодіння АДРЕСА_2 дитячий візок синього кольору марки «Pierre cardin», який належить ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріального збитку на суму 833,33 грн.

Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_3 , 17.08.2021 року, приблизно о 21.00 год., рухався по вул. Авіаційна, міста Павлограда, Дніпропетровської області. Проходячи повз територію домоволодіння АДРЕСА_3 по вказаній вище вулиці ОСОБА_3 згадав, що на території вказаного домоволодіння знаходиться речі, які становлять матеріальну цінність, оскільки останній раніше приходив в гості до ОСОБА_6 , яка там мешкає. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення. Після чого, в той же день, приблизно о 21.05 год. ОСОБА_3 підійшов до території домоволодіння АДРЕСА_3 , де перелізши через паркан, проник на територію вказаного вище домоволодіння. Надалі ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі домоволодіння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, з корисливих мотивів, через незамкнені вхідні двері проник до середини будинку, де з дивану, який знаходився у зальній кімнаті, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Neffos», що належить ОСОБА_6 чим спричинив останній матеріального збитку на суму 1351,00 грн.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення вийшов із приміщення будинку та попрямував до сараю, який знаходився на території вказаного домоволодіння, та, знявши навісний замок, який був не замкнений, проник до приміщення сараю, звідки таємно, повторно викрав велосипед з жіночою рамою бордового кольору з написами «Харьков», «Спутник» вартістю 1679,40 грн. та велосипед дитячий з рамою чорного та жовтого кольору з написом «FREERIDER» без багажника із тренувальними колесами, які від`єднуються, вартістю 3972,90 грн., які належать ОСОБА_6 . Чим спричинив останній матеріального збитку на загальну суму 7003,30 грн.

Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно у травні місяці цього року він переліз через паркан території домоволодіння АДРЕСА_2 , де викрав дитячий візок, а також 17.08.2021 року о 21.00 год. переліз через паркан території домоволодіння АДРЕСА_3 , зайшов через вхідні двері будинку, які були відчинені, та з дивану викрав мобільний телефон, після чого з сараю тієї ж території домоволодіння, куди зайшов, знявши замок, викрав два велосипеда, а саме: жіночий та дитячий. У скоєному він щиро кається, шкоду потерпілим відшкодував.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 винний у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненному повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

Його дії кваліфікуються за ч.3 ст. 185 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характерезується задовільно, вину визнав у повному обсязі, шкоду потерпілим відшкодовано.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженним, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення останнього до того, що сталося, а також те, що шкоду відшкодовано потерпілим, та вони притензій до обвинуваченого не мають. Суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 2359 (дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Neffos» TP-Link ТР904А, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сірого кольору, велосипед дитячий з рамою чорного та жовтого кольору, з написом «FREERIDER», велосипед з жіночою рамою бордового кольору, з написами «Харьков», «Спутник», які були викрадені за адресою: АДРЕСА_3 , які передано під зберігальну розпику ОСОБА_6 залишити останній за належністю;

- зразки відбитків пальців рік потерпілої ОСОБА_6 на фрагменті паперу та сліди рук, виявлені та вилучені за викорситанням фрагментів ліпких стрічок, під час провдення 18.08.2021 року огляду місця події зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2359 (дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1