Справа № 748/208/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/663/21
Категорія - ч. 3 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 27 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221, за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_10 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 липня 2021 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Республіки Молдови, громадянина України, з вищою освітою, працюючого менеджером в ТОВ "Приватінвест", м. Київ, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 липня 2021 року визнано ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 6538 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2020 року на майно обвинуваченого ОСОБА_8 - автомобіль марки «SEAT ALTEA XL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на належний потерпілому ОСОБА_11 автомобіль марки ВАЗ 211120, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор відділу прокуратури Чернігвської області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що сукупність обставин, а саме тяжкість злочину, обставини його вчинення, положення п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24 жовтня 2003 року, дані про особу обвинуваченого, його поведінка до вчинення злочину свідчать про те, що призначене судом покарання не досягне своєї мети.

Як встановлено судом першої інстанції 27 вересня 2020 року ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «SEAT ALTEA XL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою «Південний під`їзд до м. Чернігова» зі сторони м. Чернігова в напрямку м. Києва. Рухаючись у вказаному напрямку, в межах від 8 км +739,1 м до 8 км + 735,5 м о 09 годині 30 хвилин проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 211120, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку до м. Чернігова.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки ВАЗ 211120, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: внутрічерепна травма (забійно-рвані рани садна обличчя, крововиливи в шкірно-м`язевий лоскут голови, багато уламковий перелом кісток обличчя, склепіння та основи черепа: руйнування структури лобних та правої тім`яної долей головного мозку); закрита травма грудної клітки (розрив діафрагми, множинні переломи ребер з обох сторін з розривами плеври, забої та розриви легень, розриви лівого передсердя, аорти); закрита травма живота (крововилив в зв`язковий апарат печінки, розриви обох долей печінки, руйнування селезінки, розриви лівої нирки); перелом хребта в грудному відділі із зміщенням; відкриті переломи лівої стегнової кістки, обох кісток лівої гомілки; множинні садна та синці тулуба та кінцівок, вказаний комплекс тілесних ушкоджень має прямий причинний зв`язок із настанням смерті, та за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події від набряку речовини головного мозку, який розвинувся внаслідок внутрішньочерепної травми.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 211120», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закрита травма живота (крововиливи в заочеревинний простір, травматичні розриви правої долі печінки, розрив селезінки); закрита травма грудної клітки (перелом грудини, множинні переломи ребер з масивними крововиливами у м`які тканини, забої та розриви легень з розвитком двобічного гемотораксу, масивні крововиливи в середостіння); повний розрив 8-го міжхребцевого диску із зміщенням, садна та синці тулуба та кінцівок, вказаний комплекс тілесних ушкоджень має прямий причинний зв`язок із настанням смерті, та за ступенем тяжкості, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події внаслідок масивної крововтрати, яка є ускладненням політравми.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 2.3 (б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), вимоги дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 (горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми умисними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , а також потерпілої ОСОБА_9 які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з поданої апеляційної скарги прокурора, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.286 України не оспорюється, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, судом першої інстанції було враховано як ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, сукупність обставин кримінального провадження, наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття та відшкодування потерпілим завданої шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, дані про його особу, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою молодого віку, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Також судом враховано дані досудової доповіді органу пробації, з якої слідує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень ймовірної небезпеки для суспільства (в тому числі і окремих осіб) оцінюються як низькі, а тому вважає за можливе виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі на певний строк.

А тому, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість призначення покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на той же строк.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.»

На думку колегії суддів є безпідставними посилання прокурора на необхідність посилення обвинуваченому покарання з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, поведінки обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, зазначені дані вже були враховані на ряду з відомостями про особу обвинуваченого, пом`якшуючими обставинами і відсутністю обставин, що обтяжують покарання.

Будь-яких інших компрометуючих даних про особу обвинуваченого судом не встановлено, та такі не наведені і в апеляційній скарзі прокурора, а тому його доводи, щодо невідповідності призначеного покарання саме особі обвинуваченого є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що призначене покарання є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження нових злочинів, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4