Провадження №1-в/127/693/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання начальника державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннє 27.08.2019 року Червоноградським районним судом м. Харкова за ст. 391 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька

виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності притягувався, однак в подальшому змінив свою поведінку, працевлаштувався, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. 2/3 строку покарання відбув 27.08.2021 року. Тому начальник державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" звернувся з відповідним клопотанням.

В судовому засіданні представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 клопотання підтримав та пояснив, що засуджений працевлаштований та отримує заробітну плату, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 5 разів був заохочений адміністрацією установи, характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності притягувався тричі. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення, а тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_3 неодноразово був засуджений, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини. Під час перебування в попередній установі мав більше 30 дисциплінарних стягнень, в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» на нього було накладено 3 дисциплінарних стягнення. Хоча стягнення і погашені у встановленому законом порядку, однак свідчать про поведінку засудженого. Крім того, з довідки про нарахування та утримання з заробітньої плати засудженого ОСОБА_3 вбачається, що засуджений отримував заробітну плату лише протягом п`яти місяців у 2020 році, та протягом трьох місяців у 2021 році. Тобто, значний період він працевлаштований не був. Вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Від засудженого ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просить клопотання розгянути без його участі, що не суперечить положенням ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Червоноградського районного суду м. Харкова від 27.08.2019 року, згідно якого він засуджений за ст. 391 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Початок строку покарання рахується з 27.08.2019 року, кінець строку покарання 27.08.2022 року.

Станом на 27.08.2021 року засуджений відбув 2/3 строку покарання, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України.

07.09.2021 року комісія установи прийняла рішення про клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, як особи, що довела своє виправлення.

Відповідно до статті 81 Кримінального кодексу України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, висновки про те, чи довів засуджений своє виправлення можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд дійшов переконання, що факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам справи.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 05.11.2019 року по даний час відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)», до 05.11.2019 року утримувався в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор".

Засуджений працевлаштований у майстерні установи на станції технічного обслуговування, що підтверджується відповідними договорами про надання послуг №70 від 01.10.2020 року, №57 від 01.04.2021 року та №89 від 01.10.2021 року.

Факт отримання засудженим заробітної плати підтверджується довідкою про нарахування та утримання з заробітньої плати засудженого ОСОБА_3 за підписом начальника державної установи та головного бухгалтера від 17.11.2021 року.

З даної довідки вбачається, що засуджений отримував заробітну плату лише протягом п`яти місяців у 2020 році, та протягом трьох місяців у 2021 році.

Крім того, в установі на виконанні перебуває постанова Староміського ВДВС у м. Вінниці серії ВП № 59851492, винесена на підставі виконавчого листа № 1-кп/728/31/16 від 15.12.2016 р., виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення боргу із засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в сумі 170 193 грн. Загальна сума боргу 187 378 грн. 21 коп. Сплачено 452 грн. 06 коп. Станом на 30.09.2021 року заборгованість становить 186 926 грн. 15 коп.

З матеріалів оглянутої в судовому засідання особової справи вбачається, що під час перебування в попередній установі засуджений мав більше 30 дисциплінарних стягнень, в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» на нього було накладено 3 дисциплінарних стягнення, які на даний час погашенні, п`ять разів засуджений заохочувався.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 , за час відбування покарання в установі засуджений характеризується позитивно, з початку відбування покарання в установі тричі допустив порушення встановленого режиму утримання, за що тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Після проведення профілактично-виховної роботи змінив свою поведінку та п`ять разів заохочувався адміністрацією установи. Працевлаштований у майстерні установи на станції технічного обслуговування, поставлені завдання виконує вчасно та в повному обсязі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо. Утримує спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не допускає порушень вимог протипожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь в організації виховних заходів. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, соціально-корисні зв`язки підтримує з дружиною та братом.

Згідно протоколу №17 від 01.09.2020 року, комісія установи прийняла рішення про відмову в переведенні до дільниці соціальної реабілітації засудженого, як особи, що не стала на шлях виправлення.

Згідно протоколу № 5 від 02.03.2021 року комісія установи прийняла рішення про відмову засудженому в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Суд зазначає, що виходячи з приписів ст. 81 КК України, головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.

Як вбачається із матеріалів клопотання та матеріалів особової справи, ОСОБА_3 раніше неодноразово був засуджений, однак, на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини. Наведене свідчить про значну суспільну небезпеку засудженого та схильність останнього до вчинення злочинів.

Суд зазначає, що працевлаштування, а також заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

На думку суду, встановлені в судовому засіданні обставини не є достатніми для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення.

Суд зазначає, що відбуття певного строку покарання саме по собі не доводить виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Суд зазначає, що працевлаштування, а також заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

На думку суду, в судовому засіданні не встановлено обставин, достатніх для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання начальника державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання начальника державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Суддя