ЄУН №389/2654/20
провадження № 1-кп/389/293/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2021 року Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 від 15 серпня 2020 року відносно
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кумська Долина Левокумського району Ставропольського району Російської Федерації, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, утриманці відсутні, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, а також, порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
15.08.2020 ОСОБА_5 , перед початком експлуатації та керуванням автомобілем ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п.2.3 (а) ПДР УКраїни, не забезпечив належну перевірку та технічну справність транспортного засобу. Так, при наявності видимих та завчасно відомих технічних несправностей транспортного засобу, а саме встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора на заднюю вісь, що суперечить вимогам п.п.31.4, 31.4.5 (г) ПДР України та забороняє експлуатацію транспортного засобу, розпочав керування вищевказаним автомобілем. Дані несправності об`єктивно могли бути виявлені водієм за результатами зовнішнього візуального огляду, проведенного перед початком експлуатації транспортного засобу.
Однак, ОСОБА_5 15.08.2020 року в порушення правил дорожнього руху та експлуатації транспорту, достовірно і завчасно знаючи про технічні нсправності керованого автомобіля, які у відповідності до вимог п.п.31.4, 31.4.5 (г) ПДР України забороняли його експлуатацію, порушуючи вимоги п.п.2.1 (а), 2.9 (а) ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та взагалі не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами будь-якої категорії, здійснював рух на автомобілі «ВАЗ 21070», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , по вул.Центральна в с.Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, зі сторонни м.Знам`янка у напрямку с.Кучерівка.
Під час руху на вказаному автомобілі у вказаному напрямку, ОСОБА_5 , грубо порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б), і (д) ПДР України, не контролюючи свої дії через стан алкогольного сп`яніння та відсутність достатніх навичок водіння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, щоб не наражати на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху.
Так, близько 13 год 30 хв. 15.08.2020 року, на заокругленій дорозі ліворуч по напрямку свого руху, ОСОБА_5 не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, при цьому, порушуючи вимоги п.п.10.1, 12.1 ПДР України, не впорався із керуванням та здійснив виїзд на праве узбіччя, де на відстані 18 м до будинку АДРЕСА_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , після чого продовживши рух, здійснив виїзд на ліве узбіччя по ходу свого руху, де також допустив наїзд на паркан біля домоволодіння АДРЕСА_3 .
Після вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_9 автомобіль ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 отримав механічні пошкодження та останній не зупиняючись, продовжив рух в напрямку с.Кучерівка Знам`янського району Кіровоградсьвкої області, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та переховувався від правоохоронних органів до 17 години 40 хвилин 15.08.2020 року, чим грубо порушив вимоги п.2.10 (а,б,в,г,ґ,д,е) ПДР України.
Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР України водієм ОСОБА_5 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пішохід ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №95 від 17.09.2020 року отримала тілесні ушкодження, які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння та в даному випадку призвели до смерті останньої.
Водночас, стан алкогольного сп`яніння, у якому обвинувачений керував транспортним засобом, характеризує лише його певний психофізичний (фізіологічний) стан, який сприяв порушенню ним інших норм правил безпеки дорожнього руху, проте саме порушення підп. «а» п.2.9 ПДР не було безпосередньою причиною настання суспільно небезпечних наслідків, а отже причинного зв`язку з наслідками, що настали, воно не мало.

Вказівка у вироку на порушення водієм транспортного засобу підп. «а» п. 2.9 ПДР лише деталізує, уточнює, конкретизує правопорушення, його суспільну небезпечність, стан суб`єкта злочину, передбаченого ст.286 КК, але жодним чином не впливає на кваліфікацію (не є кваліфікуючою ознакою) злочину.

Так, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 скоїв завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стані, за наступних обставин.
15.08.2020 року перед початком експлуатації та керуванням автомобілем ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п.2.3 (а) ПДР України, не забезпечив належну перевірку та технічну справність транспортного засобу. Так, при наявності видимих та завчасно відомих технічних несправностей транспортного засобу, а саме встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора на задню вісь, що суперечить вимогам п.п.31.4, 31.4.5 (г) ПДР України та забороняє експлуатацію транспортного засобу, розпочав керування вищевказаним автомобілем. Дані несправності об`єктивно могли бути виявлені водієм за результатами зовнішнього візуального огляду, проведеного перед початком експлуатації транспортного засобу.
Однак, 15.08.2020 року ОСОБА_5 в порушення правил дорожнього руху та експлуатації транспорту, достовірно та завчасно знаючи про технічні несправності керованого автомобіля, які у відповідності до вимог п.п.31.4, 31.4.5 (г) ПДР України забороняли його експлуатацію, порушуючи вимоги п.п.2.1 (а), 2.9 (а) ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та взагалі не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами будь-якої категорії, здійснював рух на автомобілі ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , по вул.Центральна в с.Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, зі сторонни м.Знам`янка у напрямку с.Кучерівка.
Під час руху на вказаному автомобілі у вказаному напрямку, ОСОБА_5 , грубо порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б), і (д) ПДР України, не контролюючи свої дії через стан алкогольного сп`яніння та відсутність достатніх навичок водіння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, щоб не наражати на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху.
Так, близько 13 год 30 хв. 15.08.2020 року, на заокругленій дорозі ліворуч по напрямку свого руху, ОСОБА_5 не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, при цьому, порушуючи вимоги п.п.10.1, 12.1 ПДР України, не впорався із керуванням та здійснив виїзд на праве узбіччя, де на відстані 18 м до будинку АДРЕСА_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , після чого продовживши рух, здійснив виїзд на ліве узбіччя по ходу свого руху, де також допустив наїзд на паркан біля домоволодіння АДРЕСА_3 .
Після вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_9 автомобіль ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 отримав механічні пошкодження та останній не зупиняючись, продовжив рух в напрямку с.Кучерівка Знам`янського району Кіровоградської області, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та переховувався від правоохоронних органів до 17 години 40 хвилин 15.08.2020 року, чим грубо порушив вимоги п.2.10 (а,б,в,г,ґ,д,е) ПДР України.
Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР України водієм ОСОБА_5 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пішохід ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №95 від 17.09.2020 року отримала тілесні ушкодження, які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння та в даному випадку призвели до смерті останньої.
Обвинувачений ОСОБА_5 достовірно знаючи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду на пішохода ОСОБА_9 , остання отримала тілесні ушкодження, тобто він поставив її в небезпечний для життя стан, при цьому, маючи змогу допомогти потерпілій, у тому числі шляхом виклику швидкої медичної допомоги, завідомо залишив її без допомоги та з місця пригоди зник, переховуючись з 13 год. 30 хв. 15.08.2020 року від правоохоронних органів. При цьому, до закладу охорони здоров`я та поліції про пригоду за його участю не повідомляв.
Так, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 скоїв завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив про повне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 с.135, ч.2 ст.286 КК України, окрім обставини, яка обтяжує його покарання - вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, оскільки зазначав, що вживав алкогольні напої після даної події. При цьому, суду повідомив, що дійсно він 15.08.2020 року близько 14 години не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами будь-якої категорії, їхав на автомобілі «ВАЗ 21070» (зазначив, що фактично є власником даного автомобіля, але не встиг переоформити) по АДРЕСА_4 , у напрямку с.Кучерівка, на заокругленій дорозі по напрямку свого руху допустив наїзд на пішохода - жінку, яка перебувала посередині проїзної частини дороги, при цьому виїзду на праве узбіччя дороги не допускав, після чого продовживши рух та здійснив виїзд на ліве узбіччя по ходу свого руху, де допустив наїзд на паркан біля домоволодіння. Після вчинення наїзду на пішохода його автомобіль отримав механічні пошкодження та він не зупиняючись, продовжив рух у напрямку с.Кучерівка Знам`янського району Кіровоградської області. Чому не зупинився після даної пригоди пояснити не зміг, послався на ймовірний психічний стан, викликаний подією, що відбулась. При цьому зазначив про розуміння того, що сталося. Також, зазначив, що погода була гарною, видимість доброю, причиною події стала його неуважність, оскільки відволікся на дзеркало заднього виду. Не міг припустити таких наслідків, а вже потім дізнався, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, від яких настала її смерть. Крім того, зазначив, що водійське посвідчення отримував в жовтні 1996 року в м. Одінцово Московської області Російської Федерації, проте наразі воно у нього відсутнє, жодних підтверджуючих документів суду не надав, та на території України посвідчення водія не отримував. У вчиненому кається, просив вибачення у потерпілого, а суд просить суворо його не карати.
Цивільний позов потерпілого щодо стягнення з нього моральної шкоди залишає на розсуд суду, заперечує проти відшкодування витрат на правову допомогу та не заперечує проти відшкодування судових витрат. Щодо відшкодування збитків потерпілому зазначив, що має намір їх компенсувати лише після рішення суду, наразі шкоду не відшкодовував.
Виходячи з показів, наданих обвинуваченим, суд вважає, що вина у скоєних правопорушеннях ОСОБА_5 все ж таки визнана частково, оскільки таке визнання не є безумовним.
Разом з цим, окрім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, його вина повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 15.08.2020 року після 13.00 години він з дружиною ОСОБА_9 проводжав свою дочку на електричку. Дружина через свій вік не могла йти далеко, залишилась позаду них, потім почули свист коліс, крик дружини та гучний удар, дочка підбігла і побачила, що матір лежала без свідомості на протилежній частині дороги, мала тілесні ушкодження, проте водій втік. Намагався його наздогнати на мопеді, а саме: автомобіль типу «жигуль», але не знайшов. Дружину забрала швидка допомога в лікарню, де вона і померла. Обвинувачений жодного разу не вибачився, ніякої матеріальної допомоги не надавав. Міру покарання обвинуваченому просив призначити максимальну, у виді позбавлення волі, без іспитового строку, поданий цивільний позов підтримав повністю.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона в той день 15.08. 2020 року по АДРЕСА_4 йшла до сусіднього будинку, почула звук гальм та побачила машину темного кольору, яка виїхала на праве узбіччя дороги, її об`їхала, а ОСОБА_9 збила, остання злетіла вгору. Автомобіль також збив дерево, навіть не загальмував, розвернувся та поїхав далі.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що являється дочкою потерпілої ОСОБА_9 . В той день вона приїжджала до батьків, а пізніше вони її проводжали на електричку. Почула крик і побачила свою матір ОСОБА_9 , яку збив автомобіль, вона лежала на дорозі, їй одразу викликали швидку допомогу. Батько одразу поїхав за водієм ОСОБА_5 , але не догнав. На місці ДТП було багато залишків автомобіля ОСОБА_5 .
Свідки ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 судом не допитувались, оскільки прокурором у судовому засіданні було заявлено про відмову від їх допиту через те, що останні не є очевидцями пригоди та з чим погодилися усі учасники судового розгляду.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.
Згідно з витягом з ЄРДР №0000271 від 15.08.2020 року за повідомленням ОСОБА_13 внесені відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (т.2 а.п.2).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.08.2020 року зі схемою та фототаблицею було зафіксовано місце наїзду та, зокрема, зазначено, що проїзна частина дороги була крива, покриття сухе, асфальтоване, призначене для руху у двох напрямках, дорожня розмітка і дорожні знаки відсутні, є стовпи, видимість понад 500 м. На дорожньому покритті виявлена пляма бурого кольору, сліди пластмаси та скла, відокремлені від транспортного засобу сліди, наявні контактування із забором, виявлені сліди з`їзду транспортного засобу на праве узбіччя по ходу руху (т.2 а.п.3-10).

Згідно з протоколом огляду місця події від 15.08.2020 року із фототаблицею, в ході якого був оглянутий транспортний засіб, який приймав участь у ДТП, були зазначені його пошкодження, а саме: ліва частина кузова має механічні пошкодження у вигляді подряпин та вмятин, вище яких чітко проглядається нашарування фарби світло-зеленого кольору, передня ліва частина даного автомобіля має пошкодження у вигляді вм`ятин, відсутність скла лівої передньої фари, решітка радіатора має пошкодження у вигляді тріщин, передній бампер має пошкодження у вигляді тріщин, вм`ятин, є частково деформований та помітна відсутність деяких фрагментів. На капоті довгі прокольні подряпини, в яких проглядається нашарування червоного кольору, помітна відсутність пластмасових повітря забірників, на добовому склі помітні тріщини, переважно з лівого боку. На крилі автомобіля є прокольні подряпини з нашаруванням червоного кольору, на правій частині кришки автомобіля поряд з лобовим склом виявлено речовину бурого кольору, яку вилучено змивами. В середені салону автомобіля було виявлено відеореєстратор марки «Cyclone» чорного кольору з криплінням та кабелем живлення, а також авто магнітолу марки «Mosfеt 52 Wх4 1085» та були вилучені: змив на марлевий тампон, змочений дистильованою водою, з керма автомобіля, змив на марлевий тампон, змочений дистильованою водою, з ручки КПП автомобіля, змив РБК на марлевий тампон, змочений дистильованою водою, з зовнішньої поверхні лобового скла автомобіля, відеореєстратор марки «Cyclone » чорного кольору, транспортний засіб ВАЗ 2107 фіолетового кольору з д.н.з. НОМЕР_1 (т.2 а.п.11-17).

У протоколі огляду місця події від 15.08.2020 року із фототаблицею зафіксовано огляд тіла потерпілої ОСОБА_9 , яке перебувало у кімнаті інтенсивної терапії Знам`янської міської лікарні ім. А.В. Лисенка та зазначено, що під очима містяться синці, на піборідді, губах, голові численні садна, в області паху гематоми, на колінах рани, волосся на голові зі слідами речовини бурого кольору тощо (т.2 а.п.22-24). Смерть ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією відповідного свідоцтва. (т.2 а.п.58)

У даному кримінальному провадженні призначено групу слідчих та прокурорів, відповідною постановою від 15.08.2020 року (т.2 а.п.25-26).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.08.2020 року ОСОБА_5 був затриманий о 17.40 год. як підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, йому в присутності захисника ОСОБА_6 16.08.2020 року повідомлено про підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснені права. (т.2 а.п.27-30).

Так, дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області №1409 від 15.08.2020 року адвоката ОСОБА_6 призначено для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_5 , як затриманому (т.2 а.п.31).

16.08.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в присутності захисника ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та роз`яснені права (т.2 а.п.32-36).

Відповідно до копії ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.08.2020 року, якою до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід - домашній арешт строком на 2 місяці (т.2 а.п.37-40).

Згідно з копією ухвали Кропивницького апеляційного суду від 27.08.2020 року вищезазначена ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.08.2020 року залишена без змін (т.2 а.п.41-43).

Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області №1415 від 17.08.2020 року адвок ата ОСОБА_6 призначено для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_5 , як підозрюваному відносно якого застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту (т.2 а.п.47).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 20.08.2020 року, схемою до протоколу, який був проведений за участю ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 з метою перевірки і уточнення показів ОСОБА_5 та встановлення місця дорожньо-транспортної пигоди напроти будинку №238 с.Богданівка Знам`янського району Кіровоградськї області. У ході даного слідчого експерименту ОСОБА_5 повідомив, що здійснював рух з боку м.Знам`янка у напрямку с.Кучерівка на автомобілі ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 . Рухаючись на заокругленій дорозі ліворуч за напрямком свого руху по вул.Центральній в Богданівка Знам`янського району Кіровоградськї області, виявив рух пішохода на проїзній частині дороги, яка рухалася справа наліво по напрямку його руху. Дійшовши до середини дороги пішоход зупинився, а потім продовжив рух у напрямку до лівого краю дороги де стався наїзд на даного пішохода. Шляхом замірів було місце виявлення пішохода ОСОБА_5 було зафіксовано на відстані 0,28м до краю дороги та 6,9м до кута будинку АДРЕСА_4 ; місце наїзду знаходиться 2,95м до краю та 6,9м до кута будинку АДРЕСА_4 . Крім того, шляхом замірів було встановлено місце наїзду ОСОБА_5 на паркан на відстані 2,5м до краю та 18,1м до місця наїзду на пішохода. Шляхом замірів встановлено, що переднє ліве колесо знаходиться на відстані 0,42м до краю, ліве заднє - 0,41м до краю та від переднього колеса до місця наїзду - 14,1м (т.2 а.п.50-56).

Слід звернути увагу, що зазначення в даному протоколі слідчого експерименту обвинуваченим ОСОБА_5 про факт наїзду на потерпілу ОСОБА_9 на іншому боці ніж встановлено судом, спростовується показаннями свідків, зокрема свідка ОСОБА_10 , а також протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.08.2020 року зі схемою та фототаблицею.

У протоколі проведення слідчого експерименту від 20.08.2020 року, схемою до протоколу, який був проведений за участю свідка ОСОБА_10 з метою перевірки і уточнення показів, наданих під час допиту свідка ОСОБА_10 зазначено останньою, що рухалася біля будинку АДРЕСА_4 , у напрямку с.Кучерівка, попереду неї на відстані приблизно 15м повільно йшла ОСОБА_14 .. Автомобіль типу «жигуль» темного кольору виїхав на праве узбіччя де і знаходилася свідок та ОСОБА_14 , при цьому обігнавши свідка водій продовжив рух на узбіччя у напрямку с.Кучерівка, де на правому узбіччі здійснив наїзд на ОСОБА_9 , яка впала на капот. Потім водій виїхав на проїзну частину дороги, де у крайній лівій полосі впала ОСОБА_9 , а автомобіль виїхав на ліве узбіччя та допустив наїзд на паркан будинку АДРЕСА_3 , після чого зник з місця ДТП (т.2 а.п.65-69).

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що показання, надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 збігаються із встановленою інформацією слідчого експерименту за її участі від 20.08.2020 року щодо місця наїзду на потерпілу ОСОБА_9 , а саме праве узбіччя дороги.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18.08.2020 року надано дозвіл на проведення огляду у невідкладному випадку транспортному засобі марки ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 та фактично належить ОСОБА_5 (т.2 а.п.74-75).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 19.08.2020 року, а саме: спеціального пакету НПУ №7318029, в якому міститься відеореєстратор марки «Cyclone», з відеозаписами, при перегляді яких у присутності понятих фіксації ДТП не виявлено (т.2 а.п.76-80).

Згідно з протоколом огляду предмету від 17.08.2020 року, а саме: спеціального пакету НПУ INZ1086939, який був пошкоджений, з іншої сторони мається напис щодо вилучення скла, потім цей пакет був поміщений до спеціального пакету ЕХР0223491 (т.2 а.п.82-84).

Згідно з висновком експерта №95 від 17.09.2020 року, в якому зазначені тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вигляді тупої поєднаної травми голови, тулуба, кінцівок: лінійний перелом кісток склепіння та основи черепа; відкритий перелом кісток носу; підоболонкові крововиливи головного мозку; забої мозку; численні переломи ребер; розриви легенів з внутрішньо-плевральним крововиливом; масивні розриви печінки з внутрішньо-черевним крововиливом; крововиливи в сполучно-зв`язковий апарат органів черевної порожнини; обширна внутрішньотканева гематома животу та тазу; закритий перелом правого плеча на рівні хірургічної шийки; закритий перелом в/3 великоберцової кістки зліва; розриви зв`язок колінних суглобів; забійні рани, садна, синці голови, тулуба, кінцівок. Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою та переважаючою травмуючою поверхнею, могли утворитися при зіткненні рухомого автомобіля з пішоходом. За тяжкістю в сукупності відносяться до категорії тяжких як небезпечних для життя під час утворення. Смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та є наслідком тупої поєднаної травми голови, тулуба, кінцівок з численними переломами кісток черепу, ребер та кінцівок, розривом внутрішніх органів з внутрішньою кровотечею. Безпосередньо причина смерті травматичний та геморогічний шок (т.2 а.п.85-90).

Висновком експерта №353 від 31.08.2020 року з фототаблицею щодо дослідження технічного стану автомобіля, який брав участь у ДТП, було встановлено, що на момент експертного огляду та на момент ДТП рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані. На момент експертного огляду ходова частина даного автомобіля знаходилася в технічно-несправному але працездатному стані. Ходова частина має технічну несправність у вигляді встановлення шини різних моделей з різними малюнками протектора на задню вісь, що суперечить вимогам п.31.4.5 г ПДР України та забороняється експлуатація транспортного засобу (т.2 а.п.93-98).

У висновку експерта №352 від 01.09.2020 року з фототаблицею щодо пошкодження автомобіля ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 зазначено, що пошкодження, які зосереджені в передній частині характерні утворенню при контактуванні з об`єктом рівним по міцності складом частинам кузова, та враховуючи те, що після наїзду на пішохода автомобіль ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 , в подальшому допустив наїзд на паркан (зеленого кольору), в результаті чого призвело до знищення первинної слідової інформації (контактуванню з пішоходом), а також могло привести накладання даних пошкоджень на місця контактування частинами кузова з пішоходом, що в подальшому свою чергу унеможливлює встановити якою частиною відбувалось первинне контактування автомобіля ВАЗ 21070 з пішоходом, тобто зазначений автомобіль вступав у взаємодію з парканом передньою лівою бічною частиною кузова (т.2 а.п.100-106).

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 26.08.2020 року, а саме: автомобіля ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому були виявлені пошкодження, вилучені: передня ліва фара головного світла, уламки пластмаси із капоту автомобіля, кріплення декоративних вітряків (т.2 а.п.108-112).

Висновком експерта №213 від 07.09.2020 року з додатком підтверджується, що фрагменти, вилучені 15.08.2020 року в ході огляду місця ДТП, та фрагменти, вилучені 26.08.2020 року під час огляду автомобіля ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 - складали раніше одне ціле (т.2 а.п.114-129).

Відповідно до висновку експерта №212 від 04.09.2020 року, якого з п`яти уламків, які були вилучені 15.08.2020 року під час огляду місця ДТП, лише три полімерні уламки раніше складали одне ціле з чотирма полімерними уламками, які були вилучені 26.08.2020 року під час огляду автомобіля ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: декоративну накладку капоту автомобіля (т.2 а.п.131-138).

Висновком експерта №215 від 14.09.2020 року з додатками підтверджується, що фрагменти з найбільшими розмірами, вилучені 15.08.2020 року під час огляду місця ДТП, та фрагменти з найбільшими розмірами, вилучені 26.08.2020 року під час огляду автомобіля ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 - складали раніше одне ціле (т.2 а.п.140-151).

У висновку експерта №3717/20-27 від 18.09.2020 року за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи у кримінальному провадженні №0000271 зазначено, що за умови виконання водієм автомобіля ВАЗ 21070 ОСОБА_5 вимог п.п.1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, тобто уважно стежачи за дорожньою обстановкою, рухаючись в межах проїзної частини зі швидкістю, при якій можливо контролювати рух автомобіля та категорично відмовившись від маневру вправо за межі проїзної частини, він (водій) мав технічну можливість уникнути виїзду за межі проїзної частини і тим самим мав можливість уникнути наїзду на пішохода. Це означає, що в причинному зв`язку з фактом наїзду на пішохода, знаходяться невідповідні вимогам п.п.1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1 та 12.1 ПДР дії водія автомобіля ВАЗ 21070 ОСОБА_5 (т.2 а.п.152-159).

Крім того, у даному висновку зазначено, що визначене слідчим розташування місця наїзду автомобіля ВАЗ 21070 на пішохода в місці, що на схемі до протоколу огляду місця ДТП позначене як «місце наїзду» ( позиція 6) не суперечить виявленій слідовій інформації.

Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо місця наїзду на потерпілу ОСОБА_9 , зокрема спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 , а також дослідженими під час судового розгляду протоколом слідчого експерименту за участю даного свідка, протоколом огляду місця події від 15.08.2020 року зі схемою та висновком експерта №3717/20-27 від 18.09.2020 року за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи тощо.

Відповідно з витягом з ЄРДР №0000300 від 11.09.2020 року за самостійним виявленням слідчим кримінального правопорушення внесені відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України (т.2 а.п.162).

Постановою від 18.09.2020 року призначено прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000300 від 11.09.2020 року (т.2 а.п.163).

Постановою від 22.09.2020 року про об`єднання матеріалів досудового розслідування, якою матеріали досудових розслідувань №0000271 від 15.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та №0000300 від 11.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, об`єднані в одне провадження (т.2 а.п.164).

Згідно з витягом з ЄРДР №0000271 від 15.08.2020 року виділено матеріали досудового розслідування (т.2 а.п.166-167).

Згідно з повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального провадження від 23.09.2020 року, яким ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України (т.2 а.п.168-175).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та актом №351 від 15.08.2020 року, складеним о 19 год. 02 хв., відповідно до якого ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.2 а.п.182-184).

Також, під час судового розгляду досліджено матеріали кримінального провадження, які підтверджують цивільний позов, речові докази та арешт майна, а саме:

- копія водійських прав серії СХН №984151, виданих на ім`я ОСОБА_8 (т.2 а.п.18);

- довіреність від 26.05.2020 року, якою ОСОБА_8 уповноважує ОСОБА_5 та ОСОБА_15 щодо користування, експлуатації та продажу автомобіля ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.2 а.п.19);

- поліс №АР/0377294 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на ім`я ОСОБА_8 , строк дії поліса до 22.04.2021 року (т.2 а.п.20) ;

- довідка регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Кіровоградській області від 25.08.2020 року про те, що згідно даних Єдиного державного реєстру МВС ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 25.08.2020 року, посвідчення водія не видавалось (т.2 а.п.21);

- рахунок №22/1 від 16.08.2020 року на суму 4265,70 грн., квитанцією на суму 162,50 грн., накладною №121 від 17.08.2020 року на суму 4000, 00 грн., накладною від 17.08.2020 року на суму 4000, 00 грн. (т.2 а.п.59-61, 63);

- довідка регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Кіровоградській області від 10.09.2020 року про те, що згідно даних Єдиного державного реєстру МВС за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 10.09.2020 року, транспортні засоби не зареєстровані (т.2 а.п.64);

- постанова слідчого від 15.08.2020 року про визнання речовим доказом автомобіль ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області (т.2 а.п.70);

- копія ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18.08.2020 року про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , та фактично належить ОСОБА_5 (т.2 а.п.71-72);

- постанова слідчого від 15.08.2020 року про визнання та приєднання в якості речових доказів, які вилучені із автомобіля ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 : відеореєстратор марки «Cyclone», змив РБК з поверхні лобового скла автомобіля, змив керма автомобіля, змив з ручки КПП автомобіля ВАЗ 21070 (т.2 а.п.73);

- постанова слідчого від 19.08.2020 року про визнання та передачу речових доказів на зберігання: спеціальний пакет INZ2028373, до якого поміщено відеореєстратор марки «Cyclone» та спеціальний пакет НПУ 7318029, з пояснювальними надписами та підписами учасників огляду місця події (т.2 а.п.81);

- постанова слідчого від 17.08.2020 року про визнання та передачу речових доказів на зберігання: спеціальний пакет НПУ ЕХР0223491, до якого поміщено спеціальний пакет НПУ INZ1086939, у якому знаходиться скло, з пояснювальними надписами та підписами учасників огляду місця події (т.2 а.п.85);

- копія страхового полісу №АР/0377294. Термін дії полісу з 23.04.2020 по 22.04.2021 року. Страхова сума страхувальника ОСОБА_8 за полісом 260000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю; 130000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну (т.2 а.п.20);

- позовна заява потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн., з ТОВ «Страхова компанія «Кредо» стягнення майнової шкоди у розмірі 29648,20 грн. та моральної шкоди у розмірі 260000,00 грн. (т.1. а.с.23-30, 74-75а);

- заява потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 оплати правової допомоги у розмірі 6000 грн., яка підтверджена актами виконаних робіт із зазначенням їх вартості, квитанцією до прибуткового касового ордера №203 від 26.08.2020 року про сплату наданих послуг потерпілим ОСОБА_4 (т.2 а.п.194-197).

Усі вище перелічені докази суд визнає належними, допустимими, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, отримані в порядку встановленому КПК України, фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним інши доказом, наданим сторонами кримінального провадження, тому суд кладе їх в основу вироку.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, суд приходить висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, за ознаками: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, а також, порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п.20: При призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v.Ukraine, Tammer v.Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, мотив та мету вчинених злочинів, а також дані про особу: те, що він раніше не судимий, проте притягувався до адміністративної відповідальності за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст.ст.126 та 130 КУпАП, не працює, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, висновок досудової доповіді, відповідно до якої, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства з покладенням на нього проходження пробаційної програми, а також константовано проблему зловживання алкоголем в даній доповіді. При цьому, суд враховує, що досудова доповідь уповноваженого органу з питань пробації має рекомендаційний характер та її висновки не можуть бути прийняті судом як обов`язкові.
Зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, хоч і характеризується необережною формою вини, проте, слід зауважити, що носить високий ступінь суспільної небезпечності, оскільки вчинений ОСОБА_5 при застосуванні джерела підвищеної небезпеки.
Слід зважати на те, що поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення - характеризується як негативна.
Обвинувачений після скоєння наїзду на пішохода, не вчинив жодних дій, спрямованих на можливе усунення загрози для здоров`я та життя потерпілої, залишив без допомоги потерпілу, яка перебувала в небезпечному для життя стані (таким чином, одразу вчинив ще один злочин, умисно).
Обвинувачений не намагався викликати медичну допомогу для потерпілої, повідомити про вчинене поліцію, натомість залишив на автомобілі місце кримінального правопорушення, поїхавши по власним справам.
Вказані дії обвинуваченого суттєво підвищують ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину.
Кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_5 потягли тяжкі і невідворотні наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 .
Крім того, слід прийняти до уваги, що шкода потерпілому ОСОБА_4 - чоловіку загиблої не відшкодована та його думку щодо призначення судом найсуворішої міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 . При цьому, суд враховує, що думка потерпілого щодо виду та розміру покарання хоча і може враховуватися судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною в цьому питанні.
Відповідно до вимог ст.66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
При цьому, суд має відзначити, що розкаяння передбачає дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки. Такий висновок зробив ВС в постанові №166/1065/18 від 18.09.2019. Розкаяння/щире каяття не є тотожним визнанню вини.
Враховуючи часткове визнання вини обвинуваченим та показання ОСОБА_5 , які не відповідають обставинам встановленим судом, суд вважає, що дії обвинуваченого спрямовано виключно на мінімізацію для себе негативних наслідків вчиненого злочину.
Відповідно до вимог ст.67 КК України, до обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки це підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відповідним актом №351 від 15.08.2020 року, складеним о 19 год. 02 хв., відповідно до якого ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.2 а.п.182-184). Крім того, в даному акті, а саме в п. 16 зазначено: «Востаннє вживав алкоголь вчора» тощо. Доводи ж обвинуваченого про вживання алкоголю вже після пригоди не підтверджені будь-якими доказами, а тому сприймаються судом як спосіб захисту.

При цьому, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст. 286 КК, може розглядатися як обставина, що обтяжує покарання винуватої особи у стані алкогольного сп`яніння, незважаючи на вказівку на такий стан особи у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним (постанова ВС від 21.08.2019 у справі № 682/956/17).

Також, слід врахувати, що відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Крім того, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Як вбачається здовідки регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Кіровоградській області від 25.08.2020 року про те, що згідно даних Єдиного державного реєстру МВС ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 25.08.2020 року, посвідчення водія не видавалось, а зазначення обвинуваченим в судовому засіданні про отримання ним посвідчення водія на території Російської Федерації будь-якими письмовими доказами не підтверджено.
Враховуючи те, що в матеріалах провадження наявні відомості про те, що ОСОБА_5 не отримував посвідчення водія, додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами судом не застосовується.
Враховуючи вищенаведене, тяжкість скоєного ОСОБА_5 , особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує його покарання, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_5 буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом із призначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Враховуючи вищенаведені ообставини справи, підстав для застосування положень ст.ст. 69,75 КК України суд не вбачає, оскільки зважає, що ОСОБА_5 грубо порушив декілька пунктів Правил дорожнього руху, вчинив ДТП не маючи права на керування транспортним засобом та в стані алкогольного спяніння, з місця ДТП зник, домедичної допомоги постраждалій ОСОБА_9 не надав і не намагався її надати, не викликав швидку допомогу для потерпілої, не відшкодував потерпілому ОСОБА_4 спричинену шкоду і не вжив жодних заходів для її відшкодування, тому виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а саме таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд зазначає, що за наведених обставин, звільнення від відбування основного покарання з випробуванням не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Стосовно поданого потерпілим ОСОБА_16 цивільного позову суд зазначає наступне.

Так, в даному кримінальному провадженні потерпілим подано цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн та до ТОВ «Страхова компанія «Кредо» про стягнення майнової шкоди у розмірі 29648,20 грн. та моральної шкоди у розмірі 260000,00 грн., який він підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Також, просить стягнути з ОСОБА_5 на свою користь витрати за надання правової допомоги адвокатом в сумі 6000 грн.
Представник потерпілого - ОСОБА_7 підтримав думку потерпілого у повному обсязі.
Представник ТОВ «Страхова компанія «Кредо» надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_4 у задоволенні цивільного позову у частині стягнення з ТОВ «Страхова компанія «Кредо» страхового відшкодування в сумі 289648,20 грн., вважає позов незаконним та необґрунтованим, оскільки позивачем не надано ТОВ «Страхова компанія «Кредо» жодного документа на підтвердження витрат, пов`язаних з організацією та проведенням поховання. Понесені позивачем витрати на організацію поминального обіду, купівлю набору для вскриття, деякі послуги ритуального автобуса, а саме: транспортування до кафе, із кафе до с.Богданівка, простій біля кафе, а аткож купівлю алкогольних напоїв, цукерок, печива в якості поминальних наборів - не відносяться до витрат з поховання, які відшкодовує страховик відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Крім того, потерпілим не пред`явлено оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_9 , а також, підтверджуючих документів, що він є чоловіком ОСОБА_9 , що унеможливлює здійснити виплату матеріальної та моральної шкоди у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, у позовній заяві вказано про наявність дітей ОСОБА_9 , які так само мають право на отримання моральної шкоди, проте, позивачем не доведений факт відсутності інших осіб - батьки, опікуни, які також мають право на страхове відшкодування моральної шкоди, а отже, право одноосібного отримання розміру моральної шкоди позивачем - відсутнє.
Також, звертає увагу суду на те, що одне лише посилання на бажання позивача щодо виготовлення та встановлення у майбутньому пам`ятної намогильної споруди в розумінні вищезгаданих норм чинного законодавства України не може вважатись за належний та допустимий доказ, а тому позовна вимога в цій частині не може бути доведеною.
Представник потерпілого - ОСОБА_7 також надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що ОСОБА_4 у позовній заяві ретельно виклав всі обставини справи, тому вважає позов обґрунтованим та підтвердженим відповідними доказами.
У своєму запереченні ТОВ «Страхова компанія «Кредо», після отримання копії свідоцтва про шлюб, частково погодилось із позовною вимогою щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 11335,20 грн., та просить розглядати справу за відсутності представника ТДВ СК «Кредо».
Мотивував заперечення тим, що частина 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентує порядок виплати моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого, а саме: «Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами». Тобто: 4723,00х12=56676,00 грн., де 4723,00 - розмір мінімальної заробітної плати на дату ДТП.
56676,00 грн. - це загальний розмір моральної шкоди, який підлягає виплаті у зв`язку із смертю ОСОБА_9 і підлягає виплаті рівними частинами чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), тобто вказана сума ділиться порівну між особами, які мають право на її отримання.
Також, позивачем у позовній заяві вказано про наявність дітей ОСОБА_9 : дочка ОСОБА_17 , син ОСОБА_18 , дочка ОСОБА_19 , син ОСОБА_20 , які так само мають право на отримання моральної шкоди за умови подання ними заяви на виплату страхового відшкодування до ТОВ «Страхова компанія «Кредо» протягом трьох років з моменту ДТП, проте, позивачем не доведений факт відсутності інших осіб батьки, опікуни, які також мають право на страхове відшкодування моральної шкоди, а отже, право одноосібного отримання розміру моральної шкоди позивачем - відсутнє.
Таким чином, позивач визнає коло осіб, яким за Законом належить право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_9 , а отже, страхове відшкодування ділиться порівну між встановленим колом осіб, а саме: між позивачем та його дітьми. Вважає, що позивачу ОСОБА_4 належить 1/5 частина від загального розміру моральної шкоди, тобто у розмірі 11335,20 грн.
Частковому задоволенню підлягають вимоги потерпілого про стягнення з ТОВ «Страхова компанія «Кредо» майнової шкоди, виходячи із наступного.
Так, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Також, ч.5 ст.128 КПК України визначено: цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як встановлює ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 , власника автомобіля ВАЗ-21070, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (який відповідно до довіреності першого серії НОІ №645549 від 26 травня 2020 року мав право користування, експлуатації та продажу ОСОБА_5 , який є винуватцем ДТП 1508.2020 року) застрахована в ТОВ Страхова компанія «Кредо» м.Запоріжжя. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ОСОБА_8 та ТДВ СК «Кредо», діяв на момент ДТП. Відповідно до Полісу №АР/0377294 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 квітня 2020 року (строк дії з 23 квітня 2020 року по 22 квітня 2021 року), страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю становить 260000,00 грн., страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн. (ліміт відповідальності).
Вартість витрат, понесених з організацією поховання, понесених потерпілим підтверджується: рахунком №21/1 від 16.08.2020 року про надання ритуальних послуг на загальну суму 4265,70 грн. (т.1 а.п.120); чеком №240 від 17.08.2020 року з аптеки про придбання набору для вскриття на суму 162,50 грн. (т.1 а.п.121); накладною від 17.08.2020 року про надання послуг ритуального автобуса в сумі 4000,00 грн. (т.1 а.п.123), а отже, позов потерпілого до ТОВ «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню на загальну суму 8428,20 грн., в частині наданих квитанцій.

Так, не можуть бути задоволені вимоги про стягнення витрат на поминальний обід в сумі 4000 грн., підтверджені накладною №121 від 17.08.2020 року (т.1 а.п.122), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поминальний обід віднесено до церемонії поминання, а не до поховання, а також інші вимоги потерпілого, що не підтверджені належними письмовими доказами.

Також, частковому задоволенню підлягають позовні вимоги потерпілого про стягнення з ТОВ «Страхова компанія «Кредо» моральної шкоди, виходячи із наступного.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №1961-IV, за змістом якого (ст.ст.9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.06.2019 року, 465/4621/16-к зазначила, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не є обов`язковим.
Частина 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентує порядок виплати моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого, а саме: «Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами». Тобто: 4723,00х12=56676,00 грн., де 4723,00 - розмір мінімальної заробітної плати на дату ДТП.
У померлої ОСОБА_9 крім чоловіка ОСОБА_4 є також діти: дочка ОСОБА_17 , син ОСОБА_18 , дочка ОСОБА_19 , син ОСОБА_20 , які мають право на отримання моральної шкоди за умови подання ними заяви на виплату страхового відшкодування до ТОВ «Страхова компанія «Кредо» протягом трьох років з моменту ДТП.
Загальний розмір моральної шкоди, який підлягає виплаті у зв`язку із смертю ОСОБА_9 підлягає виплаті рівними частинами чоловіку та дітям, тобто вказана сума ділиться порівну між ними, тобто ОСОБА_4 належить 1/5 частина від загального розміру моральної шкоди.
Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити частково цивільний позов ОСОБА_4 до ТОВ «Страхова компанія «Кредо» в частині стягненя моральної шкоди - на суму 11335,20 грн., що відповідає нормам п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Щодо вирішення цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди у сумі 500 000 грн. суд виходить із наступного.
Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Загальні положення відшкодування моральної шкоди регламентовані ст.23 ЦК України.

Зокрема, як встановлено ч.1 ст.23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; а відповідно до ч.2 цієї ж норми закону моральна шкода полягає: п.2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 3 даної норми закону встановлюється: Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити у рішенні відповідні мотиви.

Судом враховується характер неправомірних дій ОСОБА_5 , тяжкість наслідків вчинених кримінальних правопорушень, обставини завдання такої шкоди, що призвели до смерті ОСОБА_9 , а також причинно-наслідковий зв`язок між таким злочинним діянням обвинуваченого та спричиненими наслідками у виді моральної шкоди, заподіяної її чоловіку - ОСОБА_4 .

За вказаних обставин, судом, оцінюються моральні страждання, завдані потерпілому внаслідок смерті члена сім`ї, і які не є одномоментними, адже загибель близької людини - спричиняє довгострокову і непоправну душевну біль і тугу від такої втрати.

При цьому, на переконання суду, із врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_4 внаслідок вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, характеру немайнових втрат потерпілого, які не можуть бути відновлені, внаслідок смерті його дружини, характеру та тривалості заподіяних йому моральних, душевних, психічних страждань, тяжкості вимушених змін у його житті та ступеня вини обвинуваченого, сума грошового відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 підлягає частковому стягненню у розмірі 300 000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

За вказаних обставин, розмір моральної шкоди у сумі 500 000 для відшкодування потерпілому, як останній заявив у цивільному позові, - є занадто великим та таким, що не узгоджуються із означеними вище засадами розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Стаття 118 КПК України регламентує види процесуальних витрат, а саме: ч.1 даної норми закону: процесуальні витрати складаються із, зокрема, п.1) витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої злочином та процесуальні витрати потерпілого, включно витрати на правову допомогу, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, адвокат ОСОБА_7 представляє інтереси потерпілого ОСОБА_4 на підставі ордеру серії КР №139674 від 19.08.2021 року (т.1 а.п.55).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу ОСОБА_4 подано акти виконаних робіт із зазначенням їх вартості, квитанцією до прибуткового касового ордера №203 від 26.08.2020 року про сплату наданих послуг на суму 6000,00 грн (т.2 а.п.97).

Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно стягнути витрати за правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн.

За правилами ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що арештоване майно не підлягає конфіскації за вироком, суд вважає за можливе накладений арешт скасувати.
Відповідно до ст.124 КПК України судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз на загальну суму 12095,22 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .
15 серпня 2020 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17 серпня 2020 року клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою було здоволено частково, застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відтак, до строку позбавлення волі ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, за період з 15 серпня 2020 року до 17 серпня 2020 року відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд вважає за необхідне з метою виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке слід відбувати в місцях позбавлення волі,, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до набрання вироком законної сили змінити щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, але не більше ніж на шістдесят днів.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 177, 367, 368, 373, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.135 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.286 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, до строку позбавлення волі ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, за період з 15 серпня 2020 року до 17 серпня 2020 року.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово змінити на запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 11 листопада 2021 року, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 13 вересня 2021 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ТОВ «Страхова компанія «Кредо» майнової та моральної шкоди, з ОСОБА_5 моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_4 8428,20 грн (вісім тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 20 коп., в рахунок відшкодування майнової шкоди, в іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_4 11335 (одинадцять тисяч триста тридцять п`ять) грн. 20 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат за правничу допомогу адвоката по даному кримінальному провадженні.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №353 від 31.08.2020 року в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 15 коп., за проведення судової інженерно-транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи №352 від 01.09.2020 року в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 15 коп., за проведення судової трасологічної експертизи №212 від 04.09.2020 року в сумі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн. 40 коп., за проведення судової трасологічної експертизи №213 від 07.09.2020 року в сумі 2615 (дві тисячі п`ятнадцять) грн. 20 коп., за проведення судової трасологічної експертизи №215 від 14.09.2020 року в сумі 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн. 80 коп., за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №3717/20-27 від 18.09.2020 року в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 52 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18.08.2020 року на автомобіль ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .
Речовий доказ - автомобіль ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території Знам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та на праві власності належить ОСОБА_8 - повернути власнику, як йому належний.
Речові докази: відеореєстратор марки «Cyclone», змив РБК з поверхні лобового скла автомобіля ВАЗ 21070, змив керма автомобіля ВАЗ 21070, змив з ручки КПП автомобіля ВАЗ 21070, спеціальний пакет INZ2028373, до якого поміщено відеореєстратор марки «Cyclone», спеціальний пакет НПУ 7318029, спеціальний пакет НПУ ЕХР0223491, до якого поміщено спеціальний пакет НПУ INZ1086939, у якому знаходиться скло, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при Знам`янському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, - знищити після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1