Справа № 944/5806/21
Провадження №1-кп/944/1094/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.10.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 вересня 2021 року за № 0000545, про обвинувачення
ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмін Республіки Туреччина, громадянина Республіки Туреччина, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (посвідка на тимчасове проживання в Україні від 05.03.2020 № НОМЕР_1 ), одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, із середньою освітою, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), маючи умисел на незаконне переправлення через державний кордон України в напрямку Республіки Польща трьох громадян Туреччини,а саме ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) та ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), 03 вересня 2021 року, шляхом керівництва діями останніх, а саме наданням порад і вказівок, сприяв в організації подолання вказаними трьома громадянами Туреччини інженерно-технічних та контролюючих споруд Державної прикордонної служби України поза офіційними пунктами пропуску, які такі подолали та перетнули державний кордон України в напрямку Республіка Польща, однак 04.09.2021 троє громадян Туреччини ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) та ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) були затримані Прикордонною Вартою Республіки Польща на напрямку 550 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та 06 вересня 2021 року, в порядку реадмісії, повернуті працівникам Державної прикордонної служби України.
Дії ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) кваліфіковані за ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України як організація, керівництво та сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчинені щодо кількох осіб.
20 жовтня 2021 року між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. ст. 468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.
В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`ячався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком 5 років та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підстав ст. ст. 75, 76 Кримінального кодексу України.
Прокурор в судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, норми ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України,
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно в його присутності, та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.
Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, а саме як організація, керівництво та сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчинені щодо кількох осіб.
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України.
Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України.
Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, суд не встановив.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому угодженого між сторонами покарання в межах санкції ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України у виді у виді позбавлення волі строком п`ять років .

Водночас, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, які описано вище, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) положення ст. 75 Кримінального кодексу України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

Крім того, прокурор надала копії постанов слідчого Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 09 вересня 2021 року та від 06 жовтня 2021 року, якими визнано речовими доказами: картонну коробку мобільного оператора ВФ «Україна» за номером телефону НОМЕР_2 , картонну коробку мобільного оператора ВФ «Україна» за номером телефону НОМЕР_3 з пластиковим тримачем сім картки в середині, мобільний телефон марки ««SAMSUNG J 8»» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон марки «SAMSUNG А 12» чорного кольору, два пластикові тримачі від сім картки мобільного оператора ВФ «Україна» за номером НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , сім картка «Лайф» мобільного оператора без написів, картонна коробка із пластиком тримачем сім картки за номером НОМЕР_6 мобільного оператора «Лайф», які виявлено та вилучено 23.09.2021 року згідно протоколу обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_14 та в якій тимчасового проживає громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_4 ( ОСОБА_15 ); мобільний телефон марки «SAMSUNG J7» ІМЕІ НОМЕР_7 , без сім картки, який 08.09.2021 року, згідно заяви наданий громадянином Туреччини ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , мобільний телефон марки «SAMSUNG S9» ІМЕІ НОМЕР_8 , із сім карткою НОМЕР_9 , який 08.09.2021 року, згідно заяви наданий громадянином Туреччини ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2021 року накладено арешт на мобільний телефон марки «SAMSUNG J7» ІМЕІ НОМЕР_7 , без сім картки, який 08.09.2021 року та мобільний телефон марки «SAMSUNG S9» ІМЕІ НОМЕР_8 , із сім карткою НОМЕР_9 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відповідно до норм ч. ч. 1, 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2021 року, а речові докази повернути їх законним володільцям.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 394, 468, 469, 471, 473, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 жовтня 2021 року, укладену в кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 вересня 2021 року за № 0000545, між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ).
ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2021 року на мобільний телефон марки «SAMSUNG J7» ІМЕІ НОМЕР_7 , без сім картки, який 08.09.2021 року та мобільний телефон марки «SAMSUNG S9» ІМЕІ НОМЕР_8 , із сім карткою НОМЕР_9 .

Речові докази - коробку мобільного оператора ВФ «Україна» за номером телефону НОМЕР_2 , картонну коробку мобільного оператора ВФ «Україна» за номером телефону НОМЕР_3 з пластиковим тримачем сім картки в середині, мобільний телефон марки ««SAMSUNG J 8»» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон марки ««SAMSUNG А 12» чорного кольору, два пластикові тримачі від сім картки мобільного оператора ВФ «Україна» за номером НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , сім картка «Лайф» мобільного оператора без написів, картонна коробка із пластиком тримачем сім картки за номером НОМЕР_6 мобільного оператора «Лайф» повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ).
Речові докази - мобільний телефон марки «SAMSUNG J7» ІМЕІ НОМЕР_7 , без сім картки повернути законному володільцю - громадянину Туреччини ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Речові докази - мобільний телефон марки «SAMSUNG S9» ІМЕІ НОМЕР_8 , із сім карткою НОМЕР_9 , повернути законному володільцю - громадянину Туреччини ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Залишити до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосований ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 24 вересня 2021 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:
- обвинуваченим і його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1