ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2607/21 Справа № 213/166/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні №0000771 та №0000023 стосовно
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вологда, Російської Федерації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, останній раз: 23 листопада 2020 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки.
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 02 вересня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, під час іспитового строку за попереднім вироком суду, а також врахував, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше судима, має зареєстроване місце проживання, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, офіційне не працевлаштована, постійного заробітку не має.
Крім того, судом враховано також й наявність доведеного ризику того, що обвинувачена може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти зазначеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову, якою обрати обвинуваченій запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що на утриманні обвинуваченої ОСОБА_7 знаходиться четверо неповнолітніх дітей, яких розлучили з матір`ю та їх місце перебування для неї не відоме, що може завдати непоправної шкоди їх психологічному здоров`ю.
Крім того зазначає, що суд першої інстанції не у повній мірі врахував особу обвинуваченої ОСОБА_7 та наявність у неї міцних соціальних зв`язків та постійного місця мешкання.
Разом з цим, посилається також й на те, що ОСОБА_7 жодного разу не порушувала покладених на неї процесуальних обов`язків, що вказує на можливість застосування запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Позиції учасників судового провадження.
У судове засіданні апеляційного суду прокурор та захисник обвинуваченої не з`явились, про дату, час та місце апеляційного перегляду були повідомлені належним чином, клопотань про свою обов`язкову участь не направляли, що, відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частина 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. проголошує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, зокрема, законного арешту для забезпечення виконання будь-якого обов`язку встановленого законом (п. b), або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. с) і відповідно до процедури, встановленої законом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, окрім підозрюваної або обвинувачуваної у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів справи слідує, що в провадженні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000771 та №0000023 стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, розгляд якого триває.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Питання обґрунтованості підозри не є предметом судового розгляду, з огляду на стадію кримінального провадження та висунення прокурором обвинувачення і на даній стадії вже здійснюється судовий розгляд доведеності обвинувачення.
Перевіривши матеріали провадження на предмет наявності ризиків, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризику того, що обвинувачена ОСОБА_7 , у разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
Вказана обставина підтверджується зокрема тим, що обвинуваченій ОСОБА_7 інкримінується вчинення трьох умисних кримінальних правопорушень, один з яких вчинено в в період відбуття умовного строку покарання. Зазначена обставина вказує на те, що обвинувачена схильна до протиправної поведінки та вчинення кримінальних правопорушень, а тому висновки суду першої інстанції про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.
Суд першої інстанції також врахував й обставини, визначені ст. 178 КПК України та зазначив, що обвинувачена ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, на її утриманні перебувають чотири малолітні дитини, офіційно не працевлаштована, раніше судима, а тому доводи захисника, що судом не було належним чином перевірено особу обвинуваченої є безпідставними.
Таким чином, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існує презумпція на користь звільнення. Європейський Суд неодноразово зазначав, що до засудження обвинувачений має вважатися невинуватим і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим.
Проте у даному випадку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 обумовлено законними і достатніми підставами, і таке обмеження особистих прав осіб є пропорційним і необхідним у даному кримінальному провадження.
Апеляційний суд враховує посилання захисника, що обвинувачена ОСОБА_7 має соціальні зв`язки та постійне місце мешкання і реєстрації де позитивно характеризується. Однак, зазначені обставини не є самодостатньою підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони жодним чином не спростовують існування та зменшують ризик, передбачений ст. 177 КПК України.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4