Провадження №1-кп/522/2496/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000494 від 12.08.2021 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батумі, Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-14.03.2019 року Голосіївським р/с м. Київ за ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України, штраф 850 грн.;
-на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Печерським р/с в м. Києві, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Так, 12.08.2021 року приблизно о 13 годині 35 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, біля будинку №60 побачив припаркований автомобіль марки «Audi A4» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , в якому знаходився на задньому сидінні рюкзак марки «Tommy Hilfiger» чорного кольору з особистими речами, які належать потерпілому ОСОБА_7 . В цей же час у ОСОБА_8 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, 12.08.2021 року приблизно о 13 годині 40 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 підійшов до автомобіля марки «Audi A4» із державним номерним знаком НОМЕР_1 та розбив заднє ліве скло автомобіля. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, впевнившись, що його дії залишаться непомітними, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав з вказаного автомобіля рюкзак «Tommy Hilfiger» вартістю 7 500 гривень, у якому знаходились речі ОСОБА_7 , а саме: ноутбук марки «Apple» моделі А1534 серійний номер №C02O91BXCN4 із зарядним пристроєм для нього та двома шнурами, вартістю 32 000 грн., блокнот для записів, вартістю 200 грн., павер-банк, вартістю 2 600 грн., навушники марки «Apple» вартістю 4 000 грн., флешка на 16 гіг, вартістю 300 грн., грошові кошти в сумі 10 600 грн., паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер, виданий на ім`я ОСОБА_7 , чоловіче портмоне чорного кольору, вартістю 2 700 грн., дві банківські картки ПриватБанк, технічний паспорт на автомобіль марки «Audi A4» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_7 .
Таємно викравши майно ОСОБА_7 на загальну суму 59 900 грн. ОСОБА_3 покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 59 900 грн.
Таким чином, встановлені достатні підстави обвинувачувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та підтвердив обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті. Він підтвердив наявність фактів, викладених в обвинувальному акті, та пояснив, що 12.08.2021 року приблизно о 13 годині 35 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, біля будинку №60 він побачив припаркований автомобіль марки «Audi A4» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , в якому знаходився на задньому сидінні рюкзак марки «Tommy Hilfiger» чорного кольору. ОСОБА_8 підійшов до зазначеного автомобіля, розбив заднє ліве скло автомобіля та викрав з вказаного автомобіля рюкзак «Tommy Hilfiger», в якому знаходились речі, а саме ноутбук марки «Apple» із зарядним пристроєм для нього та двома шнурами, блокнот для записів, павер-банк, навушники марки «Apple» флешка на 16 гіг., грошові кошти в сумі 10 600 грн., паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер, виданий на ім`я ОСОБА_7 , чоловіче портмоне чорного кольору, дві банківські картки ПриватБанк, технічний паспорт на автомобіль марки «Audi A4» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_7 . В скоєному щиро кається та шкодує про вчинене. Матеріальну шкоду 59 900 грн. потерпілому відшкодовано в повному обсязі, викрадене майно повернуто власнику. На даний час все усвідомив та запевнив, що в подальшому не буде скоювати кримінальних правопорушень. Просив суд суворо не карати його та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надавши заяву щодо розгляду обвинувального акту за його відсутності.Відповідно до вимог ст.325 КПК України неявка потерпілого у судове засідання не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обвинувачений ОСОБА_3 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 "поза розумним сумнівом" знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд встановив, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, а саме: неодружений, офіційно непрацевлаштований, раніше судимий:
-14.03.2019 року Голосіївським р/с м. Київ за ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України, штраф 850 грн.;
-на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Печерським р/с в м. Києві, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину та те, що матеріальну шкоду потерпілому відшкодовано у повному обсязі, викрадене майно повернуто власнику.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення злочину: карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначеннями судами кримінального покарання" наголошено, що згідно з частиною 2 статті 75 КК України, суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відтак, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України без реального його відбування із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, яке на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 61, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання, зобов`язавши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`являтися до суду за першим викликом, звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Речові докази, які приєднані до кримінального провадження, а саме: рюкзак «Tommy Hilfiger», ноутбук марки «Apple» моделі А1534 серійний номер №C02O91BXCN4 із зарядним пристроєм для нього та двома шнурами, блокнот для записів, павер-банк, навушники марки «Apple», флешка на 16 гіг, грошові кошти в сумі 10 600 грн., паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер, виданий на ім`я ОСОБА_7 , чоловіче портмоне чорного кольору, дві банківські картки ПриватБанк, технічний паспорт на автомобіль марки «Audi A4» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_7 - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.
Повний текст вироку складено 03.12.2021 року.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1