УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова матеріали кримінального провадження №0001895 від 09.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001895 від 09.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 17.12.2021 року призначено підготовче судове засідання за матеріалами кримінального провадження №0001895 від 09.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив, що підстав для закриття, зупинення провадження немає. Вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, приходить до висновку про можливість призначення справи до судового розгляду з наступних підстав.
Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Провадження за обвинувальним актом підсудне Київському районному суду м. Харкова. Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору немає.
Зазначене судове засідання, з урахуванням ч. 2 ст. 27 КПК проводити у відкритому судовому засіданні, з викликом в судове засідання учасників судового провадження. Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.
Також, прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. Обґрунтовуючи дане клопотання прокурор посилається на не зменшення ризиків, передбачених п. п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючь на необґрунтованість та недоведеність наявності ризиків, просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При вирішенні заявлених клопотань з приводу запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, та приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливе, а тому, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_5 .
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, проте корисливими злочинами, а саме злочинами проти власності, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, на час затримання перебував у розшуку,, має зареєстроване місце проживання, розлучений, офіційно ніде не працює, тобто не має стійких соціальних зав`язків та виявляє підвищену соціальну небезпеку, тому суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшились.
З урахуванням викладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні не тяжкого, проте корисливого злочинів, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, суд вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому продовжує йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, передбачений КПК України та відхиляє доводи захисту про обрання іншого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та соціального стану обвинуваченого, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя визначає суму застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 90 800 грн. (2270 грн. х 40 = 90 800 грн.), оскільки зазначений розмір здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 27, 177, 178, 182, 183, 314-317, 331, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0001895 від 09.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України на 14 січня 2022 року о 11:10 год. в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 7-Б, зал. №29 (каб. №33) та викликати учасників судового провадження.
Проведення судового розгляду кримінального провадження визначити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
У задоволенні клопотання захисту щодо зміни запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу задовольнити.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 05.03.2022 включно.
Визначити суму застави ОСОБА_5 у розмірі 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р ua0006674, справа № 953/24009/20 (н/п 1-кп/953/449/22), обвинувачений ОСОБА_5 , платник (прізвище,ініціали).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали. У разі внесення застави покласти на обвинуваченого покласти наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- утримуватися від спілкування свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Київського районного суду м. Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Встановити строк дії даної ухвали до 05.03.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення

Суддя