Номер провадження: 11-кп/813/1866/21
Номер справи місцевого суду: 493/897/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 16.07.2021 року у кримінальному провадженні №00000403 від 16.03.2021 року, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берізки-Чечельниці, Чечельницького р-ну, Вінницької обл., громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000403 від 16.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд послався на те, що обвинувальний акт не містить даних про те, який процесуальний статут у кримінальному провадженні має ОСОБА_9 , оскільки відповідно до сформульованого обвинувачення, останньому спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_9 (розділ І п.11, п.14) був допитаний на стадії досудового розслідування в якості свідка. Згодом, як зазначається в реєстрі (розділ ІІ п.16) було призначено судово-медичну експертизу для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , отриманих ним в результаті ДТП, при цьому в обвинувальному акті відомості щодо ОСОБА_9 відсутні.
На думку суду першої інстанції, не залучення до справи ОСОБА_9 , відомості щодо якого відсутні в обвинувальному акті, не буде сприяти швидкому, повному судовому розгляду кримінального провадження та порушенням його процесуальних прав.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність ухвали, просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК, а зазначені в ухвалі мотиви, з яких суд повернув обвинувальний акт, не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору. Прокурор стверджує, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування містить всі дані щодо потерпілих осіб, а суд вийшов за межі своїх повноважень та повертаючи обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК, та фактично вдався до оцінки доказів по справі, а також надав оцінку слідчим діям, які були проведені під час досудового розслідування. При цьому, прокурор зазначила, що процесуальний статус ОСОБА_9 визначений в даному кримінальному провадженні як свідок, а відсутність його анкетних даних у обвинувальному акті як потерпілого вказує лише на те, що останній таким не визнаний, оскільки є свідком, не зважаючи на спричинення йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі захисника, обвинуваченого та потерпілих осіб, оскільки сторони до суду апеляційної інстанції не з`явились, хоча були повідомлені у передбаченому законом порядку, клопотань від потерпілих про відкладення розгляду справи не надходило

Від захисника ОСОБА_10 на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява, в якій він просив розгляд апеляційної скарги прокурора проводити за його відсутності та відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , а в задоволенні апеляційної скарги прокурора просив відмовити.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права сторони захисту та обвинувачення на доступ до правосуддя. Приймаючи до уваги те, що потерпіла сторона, та сторона захисту на оскаржену ухвалу суду апеляційні скарги не подавали, апеляційний суд вважає, що розгляд справи за відсутністю потерпілих, захисника та обвинуваченого жодним чином не порушує їх права. Реалізація права доступу потерпілого, захисника та обвинуваченого до правосуддя буде забезпечене на стадії розгляду справи в районному суді.
Одночасно апеляційний суд вважає, що відкладення розгляду справи не буде відповідати вимогам ст.28 КПК України та не сприятиме виконанню положень ст.2 КПК України.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За наведених обставин апеляційний розгляд проведено за відсутністю потерпілих та сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст.291 КПК України. Відповідно до п.п.3, 5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Водночас, згідно з ч.7 ст.55 КПК якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, він відповідає вимогам ст.291 КПК та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону. Відповідно до змісту обвинувального акту в ньому зазначені час, місце, мотиви, спосіб вчинення злочину обвинуваченим.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинуваченого акту вимогам процесуального закону, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки відповідно до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в ньому зазначені потерпілі, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , відомості щодо яких містяться в обвинувальному акті. Реєстр матеріалів кримінального провадження містить посилання на допит потерпілих.

Натомість, із мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд фактично вдався до оцінки обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а також сформульованого прокурором обвинувачення.

При цьому, суд констатувавши у своєму рішенні про повернення обвинувального акту, що ОСОБА_9 є свідком у кримінальному провадженні, фактично перейняв на себе функцію державного обвинувача та зазначив, що не залучення до справи ОСОБА_9 , відомості щодо якого відсутні в обвинувальному акті, не буде сприяти швидкому, повному судовому розгляду кримінального провадження та порушенням його процесуальних прав.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на положення ч. 1 та п.13 ч.2 ст. 36 КПК, відповідно до яких саме прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акту, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акту чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Більш того, згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Тобто, саме прокурор наділений повноваженням щодо затвердження обвинувального акту та його погодження, або самостійне складення обвинувального акту із викладенням сформульованого обвинувачення, яке він вважає встановленим.

При цьому, прокурором виконано зазначені вимоги під час його підписання та затвердження, а висновки суду з посиланням на не відображення відомостей усіх потерпілих є не лише помилковим, з огляду на реєстр матеріалів досудового розслідування де чітко визначено процесуальний статус ОСОБА_9 , як свідка, а й вказує на те, що суд вийшов за межі своїх повноважень, оскільки вдався до оцінки обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні поряд із встановленням кола потерпілих осіб, які в свою чергу прокурором не зазначені.

Таким чином, відповідно до сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_8 , прокурором виконані вимоги ч.2 ст.291 КПК та визначено коло потерпілих, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а ОСОБА_9 є особою з процесуальним статусом свідка, а посилання суду на не зазначення в обвинувальному акті потерпілою особою, особи, яка є такою, є безпідставними.

Більш того, на підтвердження обставин процесуального статусу свідка ОСОБА_9 , прокурор в апеляційній скарзі зазначив про небажання останнього бути залученим як потерпілим, що в силу ч.7 ст. 55 КПК надає йому статусу свідка, а той факт, що відповідно до формулювання обвинувачення, в результаті злочинних дій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_9 , жодним чином не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам процесуального закону, оскільки останній особисто не бажає мати процесуальний статус потерпілого, а за відсутності його згоди, прокурор позбавлений можливості наділити особу таким статусом самостійно.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що намагання суду з`ясувати фактичні обставини кримінального провадження щодо доведеності спричинення шкоди конкретній особі, фактично виходить за межі повноважень суду на стадії підготовчого провадження. Зокрема, посилаючись на те, що обвинувальний акт не містить даних щодо особи, яка на думку суду має бути потерпілою в даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції фактично вдався до оцінки доказів в даному кримінальному провадженні, що не відповідає положенням ст.314 КПК України, оскільки суд має право розглядати обвинувальний акт у відповідності до висунутого обвинувачення.
За таких обставин висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та рішення про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, є безпідставними.
З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала суду про повернення обвинувального акта прокурору підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 16.07.2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000403 від 16.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4