Справа № 357/5242/20
У Х В А Л А
про направлення засудженого для відбування покарання

15 лютого 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, про скасування звільнення від відбування покарання, яке призначене ОСОБА_5 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2020 року,

У С Т А Н О В И В:

згідно із поданням Білоцерківський районний відділ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, просив: направити ОСОБА_5 для відбування покарання призначеного йому вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2020 року.

Свої вимоги мотивував тим, що за час відбування іспитового строку ОСОБА_5 порушив покладені на нього судом обов`язки, а саме не з`являвся для реєстрації до органу з питань пробації, оголошувався в розшук.

В ході розгляду подання, представник ОСОБА_4 органу з питань пробації його підтримав, за обставин та підстав викладених у ньому.

Засуджений ОСОБА_5 заперечував проти нього, адже він не знав, що йому необхідно ходити до органу з питань пробації, його ніхто не викликав, а сам в цей час працював у м. Київ, на будівництві.

Прокурор ОСОБА_3 вважала, що засудженого ОСОБА_5 необхідно направити для відбування покарання, оскільки той покладені на нього обов`язки не виконав, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення.

Суд заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та особової справи засудженого ОСОБА_5 № 205/2020, дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Тобто, за даною нормою, звільнення засудженого від відбування призначеного покарання можливе за одночасної наявності трьох умов: 1) закінчення іспитового строку; 2) виконання засудженим покладних на нього обов`язків; 3) невчинення нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно із ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно із ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Таким чином, засуджений, який не виконує обов`язки покладені на нього КВК України, Законом України «Про пробацію» чи судом, або системно вчиняє адміністративні правопорушення, за які до нього застосовані адміністративні стягнення, може бути направлений для відбування призначеного покарання, лише у випадку, якщо вони свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Судом установлено, що згідно із вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2020 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі та на підставі ч. 1 ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням обов`язків визначених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до розписки від 11 серпня 2020 року, ОСОБА_5 зобов`язався після вступу обвинувального вироку в законну силу з`явитися до відділу пробації за місцем проживання.

Тобто, засуджений ОСОБА_5 був обізнаний про вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2020 року, покладені на нього обов`язки та про необхідність з`явитися до органу з питань пробації після вступу ним в силу.

Судом установлено, що засуджений ОСОБА_5 з`явився до Білоцерківський районний відділ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, лише 16 серпня 2021 року, лише після закінчення іспитового строку.

До цього часу, вживалися заходи щодо його розшуку.

Зокрема, згідно із повідомленням від 16 грудня 2020 року № 31996, на ОСОБА_5 заведено розшукову справу за № 02-0022 від 26 листопада 2020 року.

Даний розшук, згідно із повідомленням від 12 липня 2021 року № 22107/109/1100-2021, закритий 18 червня 2021 року, оскільки його місце знаходження установлене.

Таким чином, фактично засуджений ОСОБА_5 ухилився від виконання обов`язків згідно із вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2020 року, адже не повідомив орган з питань пробації про зміну місця його проживання та не з`являвся на реєстрацію протягом усього часу іспитового строку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що такі дії засудженого ОСОБА_5 свідчать про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення.

Суд відхиляє його доводи про те, що він не був обізнаний про необхідність являтися до органу з питань пробації та про місце його розташування, оскільки згідно із розпискою він знав про цей обов`язок та зобов`язався не змінювати місця проживання, а інформацію про місце знаходження органу з питань пробації можливо було дізнатися, як в суді, так і в мережі Інтернет.

Отже, суд вважає, що подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, про скасування звільнення від відбування покарання, яке призначене ОСОБА_5 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2020 року, необхідно задовольнити.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. 537-539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, про скасування звільнення від відбування покарання, яке призначене ОСОБА_5 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2020 року, задовольнити.

Направити ОСОБА_5 для відбування покарання призначеного йому вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 18 лютого 2022 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1