Справа № 761/777/22
Провадження № 1-кс/761/1144/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 050 32 від 24.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 050 32 від 24.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України про арешт автомобіля Infiniti FX 35, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .
На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що у провадженні Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під за №0005032 від 24.12.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , 24 грудня 2021 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, перебуваючи в під`їзді АДРЕСА_1 . шляхом вільного доступу, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав особисте майно ОСОБА_7 .

Крім того встановлено, що до місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 прибув на автомобілі Infinity FX 35, синього кольору з Д.Н.З. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначений автомобіль в ході невідкладного обшуку було вилучено та поміщено до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, щб у вказаному автомобілі можуть міститися сліди злочину.

З метою забезпечення збереження речового доказу прокурор просив накласти арешт на вищевказаний автомобіль з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

В судове засідання прокурор не з`явився, слідчий, що входить до слідчої групи у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернувся із заявою про розгляд клопотання без його участі, при цьому зазначив, що доводи клопотання підтримує та просить клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його не обґрунтованим та відсутніми підстави визначенні ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на автомобіль, що був вилучений в ході проведення невідкладного обшуку. Крім того, зазначили, відсутні будь-які фактичні дані щодо того, що вилучений автомобіль може мати будь-яке доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши представника власника майна, дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під за №0005032 від 24.12.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В рамках даного кримінального провадження прокурор звернувся із клопотанням про накладення арешту на автомобіль Infiniti FX 35, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , що був вилучений за результатом невідкладного обшуку, з метою забезпечення збереження його як речового доказу, оскільки на думку прокурора у ньому можуть міститися сліди вчинення злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на автомобіль з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з тією метою, яку він привів у клопотанні.

Між тим, жодних даних про те, що на автомобіль зазначений у клопотанні прокурора, може бути накладено арешт з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься.
В матеріалах доданих до клопотання відсутня постанова про визнання речовим доказом майна на яке прокурор просить накласти арешт. У клопотанні та доданих у ньому матеріалах взагалі відсутні дані, яке доказове значення у даному кримінальному провадженні може мати вилучений автомобіль.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення якого застосовуються на території України поряд з національним законодавством, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно повинну слугувати не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна дотримуватись розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Зазначене твердження міститься у Рішенні «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» від 24.10.1986 року.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Отже сукупність вказаних вище обставин свідчить про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на автомобіль Infiniti FX 35, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: