ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2389/21 Справа № 210/2718/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції зазначив, що оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що засудженим не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що на теперішній час характеризується позитивно, за трудовим договором працевлаштований вагранщиком на ДП ПДКВС України (№80), отримує дохід, до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно, отримав свідоцтво за спеціальністю Машиніст крана (кранівник), підтримує зв`язки з рідними. Звертає увагу, що після звільнення має намір офіційно працевлаштуватись. Зазначає, що дійсно мав 4 стягнення, проте вони погашені у встановленому законом порядку.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 09 січня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування засудженим ОСОБА_7 покарання 13 грудня 2016 року.
Кінець строку відбування засудженим ОСОБА_7 покарання 16 листопада 2021 року.
Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики на ОСОБА_7 останній відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 19 грудня 2016 року.
Під час утримання в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 14 лютого 2018 року відбуває покарання в державній установі Криворізька виправна колонія (№80) та за час відбування покарання характеризується посередньо, має одне заохочення та мав чотири стягнення за порушення режиму відбування покарання, у тому числі двічі був поміщений до ДІЗО (на даний час погашені у встановленому законом порядку), не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна та предметів установи, не завжди сумлінно ставиться до виконання передбачених законом вимог персоналу установи через особисту неорганізованість, не має достатніх навичок для самостійного виконування роботи із самообслуговування, безвідповідально ставиться до робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності і їх виконанні, не приймає участі у самодіяльних організаціях та у виховних заходах, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Правова освіта, підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів та отримання посилок.
Згідно довідки про працевлаштування від 04 червня 2021 року, засуджений ОСОБА_7 працював в ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№80)» з січня 2021 року по квітень 2021 року.

При цьому судом першої інстанції враховано, що 07 червня 2018 року адміністративною комісією державної установи Криворізька виправна колонія (№80) було позитивно розглянуто питання про застосування до засудженого вимог ст. 101 КВК України, проте згідно поданої заяви засуджений відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації по сімейним обставинам.
10 січня 2019 року комісією державної установи Криворізька виправна колонія (№80) було розглянуто питання про застосування до засудженого вимог ст. 82 КК України, але у зв`язку із наявністю діючих стягнень йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
18 липня 2019 року комісією державної установи Криворізька виправна колонія (№80) було повторно позитивно розглянуто питання про застосування до засудженого вимог ст. 101 КВК України та переведено останнього до дільниці соціальної реабілітації.
28 листопада 2019 року комісією державної установи Криворізька виправна колонія (№80) було розглянуто питання про застосування до засудженого вимог ст. 81 КК України, але у зв`язку із невідповідністю оцінки ступеню виправлення йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.
08 січня 2020 року за допущене злісне порушення вимог режимі відбування покарання засудженого було переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки відбуття 2/3 строку покарання, наявність 1 заохочення, отриманого у 2021 року, при цьому в місцях позбавлення волі перебуває з 19 грудня 2016 року, та наявність 4 стягнень, у тому числі двічі був поміщений до ДІЗО, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, ще не підтверджує того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.
При цьому необхідно звернути увагу, що засуджений, перебуваючи в місцях позбавлення волі з 19 грудня 2016 року, на протязі майже всього часу відбування покарання протягом 2016-2020 років не проявляв належних дій, спрямованих на доведення свого виправлення, а висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Ті обставини, що засуджений підтримує соціальні звязки з рідними та має намір офіційно працевлаштуватись після звільнення, не можуть свідчити, що він виправився та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Зазначені обставини свідчать лише про намагання засудженого ОСОБА_7 використати формальні підстави - факт відбуття певної частини покарання для звільнення з місць позбавлення волі.
Всупереч доводам засудженого, зазначеним в апеяційній скарзі, останній за місцем відбування покарання характеризується посередньо.
При цьому в матеріалах провадження відсутні та засудженим під час апеляційного перегляду надано не було доказів на підтвердження факту його працевлаштування на даний час вагранщиком на ДП ПДКВС України (№80), отримання доходу та свідоцтва за спеціальністю Машиніст крана (кранівник). З наявної в матеріалах провадження довідки про працевлаштування від 04 червня 2021 року слідує, що засуджений ОСОБА_7 працював та отримував дохід в ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№80)» лише з січня 2021 року по квітень 2021 року, а з характеристики державної установи Криворізька виправна колонія (№80) вбачається, що до професійно-технічного навчання засуджений не виявив бажання бути залученим.
Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення засуджений не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.
Доводи засудженого про упереджене ставлення до засудженого суду є безпідставними, як і його твердження, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обгрунтованого рішення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4