Провадження № 1-кп/638/574/21
В И Р О К
Іменем України

08.11.2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Харкові за об`єднаними обвинувальними актами у кримінальному провадженні №0002559 від 03.07.2019 року, № 0003709 від 16.09.2019 року, № 0001790 від 12.09.2013 року у відношенні:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сахновщина Сахновщанського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, дітей на утриманні не має, до затримання працював швачкою за трудовою угодою, раніше судимого: 05.05.1998 року Сахновщанським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі; 07.04.2000 року Сахновщанським районним судом Харківської області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 30.10.2001 року Сахновщанським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 , ч.1 ст.152 КК України до 5 років позбавлення волі; 22.01.2008 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.199, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений умовно достроково 28.10.2013 року на невідбутий строк 1 рік 7 місяців; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.2 ст.185, ч.3 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2013 року приблизно о 20:50 годині ОСОБА_9 , знаходячись у м. Харкові зателефонував Особа-1 (відповідно до ухвали суду від 28.10.2021 року матеріали стосовно якого виділено окреме провадження) та домовився з останнім про зустріч біля розташування станції метро «Радянська» м. Харкова з метою подальшого відпочинку. 11.09.2013 року приблизно о 21 годині Особа-2 (відповідно до ухвали суду від 28.10.2021 року матеріали стосовно якого виділено окреме провадження), прибувши до станції метро «Радянська» м. Харкова, в обумовленому раніше місці зустрівся з Особою-1 та ОСОБА_11 , з яким теж раніше домовився про зустріч Особа-1, після чого разом на автомобілі «Опель Вектра» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 поїхали на автодорогу «Київ Харків Довжанський» Дергачівського району Харківської області, де Особа-1 запропонував зупинитися неподалік від розташування території оздоровчого комплексу «Сонячна галявина «Фельдман екопарк». Після зупинки автомобіля, з лісу, розташованого поруч з автодорогою, з прихованим обличчям за допомогою одітою на голові шапки з отворами для очей, вибіг Особа-2, який до цього, маючи умисел, спрямований на вимагання майна у ОСОБА_11 , вступив в злочинний зговір з раніше знайомим Особа -1, та відкривши задні праві пасажирські двері, накинув петлю мотузки на шию ОСОБА_11 та потягнувши за останню, силоміць витяг ОСОБА_11 із салону автомобіля, після чого поволік ОСОБА_11 до лісу, а ОСОБА_9 та Особа-1 прослідували за ним. Знаходячись у лісосмузі ОСОБА_9 , узнавши про злочинні наміри з боку Особа-2 та Особа-1 відносно майна ОСОБА_11 , маючи умисел, направлений на вимагання чужого майна та переслідуючи корисливу мету, після того як за допомогою мотузки Особа 2 разом з Особа-1 прив`язали ОСОБА_11 до дерева, навмисно наніс разом із Особа-1 декілька ударів ОСОБА_11 по тулубу, вимагаючи з останніми у ОСОБА_11 гроші, що знімалося одночасно ними на мобільний телефон. Після цього Особа-2 дістав з рюкзаку заздалегідь приготовлену полімерну пляшку з паливо мастильною рідиною та облив нею ОСОБА_11 , погрожуючи його підпалити, що останнім сприймалося, як реальна загроза для свого життя та змусило ОСОБА_11 погодитися на подальшу передачу останнім грошей, внаслідок чого останні залишили його прив`язаним до дерева та втекли з місця пригоди. Згідно висновку судово медичної експертизи № 1508-С від 13.09.2013 року, у ОСОБА_11 маються наступні тілесні ушкодження синець на обличчі праворуч, синці на шиї, плечі, тулубі, лівому стегні, циркулярні синці на шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

24 червня 2019 року, близько 09 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому реалізуючи умисел на викрадення чужого майна, маючи мету на викрадення чужого майна, таємно, умисно, протиправно, потворно з корисливих мотивів з автомобіля марки ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , шляхом відчинення дверей автомобіля з салону викрав автомобільний компресор марки «Ураган» вартістю 579,28 грн., металевий диск R13 від вказаного автомобіля з покришкою марки «Rosava», вартістю 737 грн, які належать ОСОБА_13 . Після чого, з місця скоєння злочину зник, скориставшись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 1316,28 грн.

02 липня 2019 року, в денний період доби, більш точного часу під час розслідування не встановлено, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , з метою задоволення статевої пристрасті, посягаючи на статеву свободу та недоторканість особи, ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, достовірно знаючи, що ОСОБА_14 є неповнолітньою, вчинив з нею дії сексуального насильства без добровільної згоди потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав в повному обсязі та детально надав пояснення про обставини скоєння ним зазначених кримінальних правопорушень, вказавши, що 02.07.2019 року перебував за місцем мешкання ОСОБА_15 разом з ОСОБА_10 , де вживали алкогольні напої, в той час прийшла ОСОБА_16 разом з ОСОБА_17 , разом продовжили вживати горілку, усі перебували в стані сп`яніння. Розмови про секс були між присутніми, ОСОБА_15 мав сексуальний зв`язок з ОСОБА_17 , він займався з останньою оральним сексом. З приводу подій 2013 року підтвердив фактичні обставини так як вони викладені вище у вироку, зазначив про борг потерпілого. Щодо епізоду крадіжки вказав про те, що за вищеописаних подій вживав алкоголь у дворі будинку, де він мешкав, з автомобіля потерпілого викрав компресор та покришку, які продав в подальшому, гроші витратив на власні потреби.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 правильно розуміє обставини скоєного ним правопорушення. У суду відсутні сумніви у добровільності його позиції.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України, які роз`яснені та зрозумілі учасникам процесу.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_9 повністю доведеною, дії останнього кваліфікує за ч.3 ст. 153 КК України сексуальне насильство щодо неповнолітньої; за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно; за ч.3 ст.189 КК України вимагання, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого і при цьому встановлено, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, одружений, дітей на утриманні не має, працював до затримання за трудовою угодою, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_9 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєних правопорушень, дані, що характеризують його особу, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставиною, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 суд визнає щире каяття.

Відповідно ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 відсутні.

Частиною 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статей КК України із застосуванням ст.70 КК України в частині визначення покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та ст.71 КК України в частині частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2008 року, звільненого умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців, оскільки інкримінований злочин, передбачений ч.3 ст.189 КК України ОСОБА_9 вчинив в період умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 03.07.2019 року з урахуванням періоду перебування під вартою з 24.10.2013 року до 23.06.2014 за епізодом за ч.3 ст.189 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) у строк покарання обвинуваченому підлягає зарахуванню час його перебування в установах попереднього ув`язнення, починаючи з 24.10.2013 р. по 23.06.2014 р. включно, та з 03.07.2019 р. по 08.11.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки обвинувачений вчинив злочини до набрання чинності Законом України № 2046-VIII «Про внесення зміни до КК України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р., який не має зворотної дії, оскільки в розумінні ст. 5 КК України цей закон іншим чином погіршує становище обвинуваченого.

Позиція про необхідність зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі висловлена в п. 65 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17.

Враховуючи, що ОСОБА_9 на даний час утримується під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», підстав для обрання запобіжного заходу щодо останнього до набрання вироком законної сили не встановлено.

Цивільний позов законного представника потерпілої в інтересах ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі з урахуванням наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованою суму цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн.

Судові витрати у справі за проведення судових молекулярно генетичних експертиз № 9/703СЕ-19 від 30.08.2019 року у розмірі 13111,15 грн.; № 9/704СЕ-19 від 30.08.2019 року у розмірі 1311,15 грн.; № 9/702СЕ-19 від 04.09.2019 року 2035,70 грн.; № 9/813СЕ-19 від 02.10.2019 року 10994,26 грн.; № 9/812СЕ-19 від 03.10.2019 року 12611,91 грн. суд вважає необхідним частково стягнути з ОСОБА_9 на користь держави.

Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 15385 від 18.07.2019 року у розмірі 785 грн. підлягають стягненню у повному обсязі з ОСОБА_9 на користь держави.

Речові докази суд визначає відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368,371,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.2 ст.185, ч.3 ст.189 КК України та призначити покарання:

-за ч.3 ст.153 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік;

-за ч.3 ст.189 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 6 років.

В силу ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2008 року та призначити ОСОБА_9 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_9 відраховувати з моменту звернення вироку, який набрав законної сили, до виконання, зарахувавши до нього термін попереднього ув`язнення в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" з 24.10.2013 року по 23.06.2014 року та з 03.07.2019 року по 08.11.2021 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_14 ОСОБА_18 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_18 суму моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових молекулярно генетичних експертиз № 9/703СЕ-19 від 30.08.2019 року у розмірі 437,05 грн.; № 9/704СЕ-19 від 30.08.2019 року у розмірі 437,05 грн.; № 9/702СЕ-19 від 04.09.2019 року 678 грн.; № 9/813СЕ-19 від 02.10.2019 року 3665 грн.; № 9/812СЕ-19 від 03.10.2019 року 4204 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № 15385 від 18.07.2019 року у розмірі 785 грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.07.2019 року та знищити речові докази.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3