Справа № 939/1463/21
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2021 рокусмт Бородянка

Слідчий суддя Бородянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову від 02 листопада 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000198,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2021 року на розгляд слідчого судді Бородянського районного суду Київської області надійшла зазначена скарга ОСОБА_3 , яка мотивована тим, що 10 листопада 2021 року він отримав постанову про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000198. Дану постанову вважає незаконною та такою, що порушує його права та законні інтереси, оскільки вона не містить жодних підстав вважати його особою, якій не завдано шкоди. Внаслідок злочинних дій щодо підробки документів, які засвідчують право власності підозрюваного на церкву та парафіяльний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , його з родиною було вижито з будинку, який він будував і в якому проживав з 2015 року до 2019 року. Оскаржувана постанова не містить жодних посилань на докази чи документи, а обґрунтована лише тим, що вищезазначені будівлі належать громаді Православної Церкви України та він ( ОСОБА_3 ) не є їх власником. Таким чином, на його думку, сплутані поняття приватної власності та житла, оскільки він не стверджував, що будівлі належать йому на праві власності, а вказував на те, що на підставі підробних документів його ( ОСОБА_3 ) позбавили права на житло. Крім того, в парафіяльному будинку залишилися його особисті речі та речі його родини. Вважав, що позбавлення його ( ОСОБА_3 ) та його родини права на житло на підставі підробних документів, завдало матеріальної і моральної шкоди, та дає йому право бути визнаним потерпілим у кримінальному провадженні. Враховуючи наведене, просив скасувати постанову від 02 листопада 2021 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язати уповноважену особу відділення поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Начальник сектору дізнання відділення поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_4 та прокурор Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000198, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні сектору дізнання відділення поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 18 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

ОСОБА_3 неодноразово звертався до органу досудового розслідування із заявами про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000198.

Постановами начальника сектору дізнання відділення поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 06 липня 2021 року, 23 вересня 2021 року відмовлено у визнанні його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

12 жовтня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до відділення поліції № 2 із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000198.

02 листопада 2021 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. У вказаній постанові, дізнавач, посилаючись на положення статті 55 КПК України, зазначила, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При визначені шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. ОСОБА_3 у кримінальному провадженні має статус свідка, та, бажаючи набути статусу потерпілого, у своїх заявах посилається на те, що вклав грошові кошти в будівництво церкви і парафіяльного будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та після його побудови проживав там з родиною. На даний час відбувається його незаконне виселення, чим порушено його законне право на житло. У ході досудового розслідування встановлено, що будинок храму з допоміжними будівлями та спорудами, будівля, парафіяльний будинок, які розташовані за вказаною вище адресою, не належали на праві власності ОСОБА_3 та його родині, а були та залишаються власністю релігійної громади. Не встановивши обставин, які б вказували на заподіяння ОСОБА_3 та його родині моральної чи матеріальної шкоди, начальник сектору дізнання відділення поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. У вказаній постанові також було зазначено, що незаконне, на думку ОСОБА_3 , виселення, на яке останній посилається у заяві не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, досудове розслідування якого здійснюється в рамках кримінального провадження № 0000198.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до вимог ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Очевидність та достатність таких підстав визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Для визнання особи потерпілою, кримінальне правопорушення повинно мати матеріальний склад, тобто містити обов`язкову ознаку об`єктивної сторони суспільно небезпечні наслідки. У злочинах з матеріальним складом обов`язковою умовою є причинний зв`язок між діянням та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Станом на час винесення оскаржуваної постанови, досудовим розслідуванням не здобуто достатніх доказів, які б вказували, що ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Таких доказів не було здобуто і під час розгляду скарги. ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що він не є власником нерухомого майна за вказаною вище адресою, власником майна є релігійна громада Української Православної Церкви Київського патріархату Мцц Віри, Надії, Любові та матері їх Софії, яка перейшла до релігійної громади Православної Церкви України, та перестала існувати як юридична особа.

Частиною 1 статті 358 КК України передбачена кримінальна відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Злочин вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із зазначений дій.

Враховуючи викладене, оскільки дізнавачем на момент винесення оскаржуваної постанови не здобуто достатніх доказів, які б вказували на наявність об`єктивних підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, то підстав для скасування постанови слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст. 303, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 02 листопада 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000198 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_5