Справа № 438/578/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1017/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 438/578/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Трускавець Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
за п.п. 1,6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Трускавець Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
за п.п. 1,6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
з участю секретаря ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника

ОСОБА_5 ОСОБА_10 ,

захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілої ОСОБА_13 ,
представника потерпілих
адвоката ОСОБА_14 ,

за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_16 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, КК України, та йому призначено покарання за:

ч. 2 ст. 263 КК України 3 (три) роки позбавлення волі; ч. 4 ст. 187 10 (десять) років позбавлення волі; п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання за: ч. 4 ст. 187 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна; п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в користь ОСОБА_17 та ОСОБА_13 по 3 000 000 ( три мільйони) грн.

Згідно з вироком суду, неповнолітній ОСОБА_5 не маючи дозволу на носіння холодної зброї, в кінці серпня 2017 року придбав для власних потреб у невстановленої досудовим розслідуванням особи два ножі у чохлах, які періодично, в проміжок часу з кінця серпня місяця 2017 року по 7 грудня 2017 року, носив вулицями м.Трускавця Львівської області та показував своїм товаришам.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України.
В подальшому, неповнолітній ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , на початку грудня 2017 року знаходячись в парку м.Трускавець Львівської області домовились про здійснення у вечірній час 07.12.2017 пограбування магазину «Комп`ютерний всесвіт», що знаходиться на вулиці Весняній в м.Бориславі Львівської області.
З метою упакування викраденого майна неповнолітній ОСОБА_5 взяв з собою наплічник, а з метою подолання опору працівників магазину та заподіяння їм тілесних ушкоджень 2 ножі та металеву трубу.
Діючи за попередньо розробленим планом розбійного нападу, неповнолітній ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення нападу на продавців вказаного магазину ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я, з метою заволодіння грошовими коштами та майном магазину «Комп`ютерний всесвіт», у вечірній час 07.12.2017 зустрілись на вул. Весняній в м. Борислав поряд з магазином «Комп`ютерний всесвіт», очікуючи його закриття та виходу продавців з вказаного магазину. При цьому, з метою унеможливлення ідентифікації та подальшого викриття їхніх злочинних дій, одягнули заздалегідь підшукані маски на обличчя та рукавиці на руки. Також, діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій та ролі кожного у його вчиненні, з метою подолання опору потерпілих, ОСОБА_6 взяв металеву трубу, а ОСОБА_5 2 ножі.
Цього ж дня, близько 20:00 год. з приміщення вищевказаного магазину вийшла продавець - ОСОБА_19 , якій в цей момент ОСОБА_6 завдав три удари металевою трубою по голові, а неповнолітній ОСОБА_5 наніс їй клинком ножа декілька ударів в ділянку спини.
В подальшому, неповнолітній ОСОБА_5 залишився очікувати поруч з входом до магазину, де лежала ОСОБА_19 , а ОСОБА_6 з метою заволодіння майном магазину «Комп`ютерний всесвіт», незаконно проник в приміщення вказаного магазину, в якому знаходився продавець ОСОБА_18 та завдав останньому три удари металевою трубою по голові. Однак, ОСОБА_18 , чинячи активний опір незаконному посяганню, повалив ОСОБА_6 на підлогу.
В цей час, на допомогу ОСОБА_6 в приміщення магазину незаконно проник неповнолітній ОСОБА_5 , який з метою подолання активного опору ОСОБА_18 заподіяв клинком ножа численні удари по тілу останнього.
Після цього, подолавши супротив ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , взявши ніж у ОСОБА_5 , наніс його клинком ще декілька ударів по тілу потерпілого.
В результаті злочинних дій неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_18 було нанесено не менше 13 ударів, що спричинили: різано-рублену рану на обличчі, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; різано-рублену рану в правій лобній ділянці з ушкодженням лобної кістки та вогнищевим крововиливом під м`які оболонки та речовину головного мозку, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; колото-різані рани на шиї з ушкодженням судин шиї, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; колото-різані рани на шиї, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; колото-різану рану на передній поверхні лівого плечового суглобу, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; колото-різану рану на передній поверхні грудної клітки справа з ушкодженням по ходу міжреберних м`язів, плеври та правої легені, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя; колото-різану рану на передній поверхні грудної клітки по серединній лінії, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження; колото-різану рану на передній поверхні стегна справа, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; забійні рани в лівій тім`яній ділянці із крововиливами під м`які мозкові оболонки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; різані рани в лівій тім`яній ділянці з ушкодженням тім`яної кістки та в правій скроневій ділянці, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; синці на правій кисті, які мають характер легких тілесних ушкоджень; садна на передній поверхні грудної клітки, які мають характер легких тілесних ушкоджень.
З метою приховування слідів скоєння кримінального правопорушення та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , ОСОБА_6 затягнув її в приміщення магазину та наніс їй ще декілька ударів металевою трубою по голові, оскільки потерпіла намагалась подзвонити зі свого мобільного телефону.
Після цього, реалізуючи свої корисливі мотиви до кінця, ОСОБА_6 підійшов до касового апарату, відчинив його та незаконно заволодів майном магазину «Комп`ютерний всесвіт» - грошовими коштами в сумі 25 930 грн, які поклав у кишеню свого одягу.
В цей час неповнолітній ОСОБА_5 підійшов до вітрини магазину, розбив її ножем та незаконно заволодів майном магазину «Комп`ютерний всесвіт», яке поклав у власний наплічник, загальною вартістю 55 336,25 грн, а саме: мобільними телефонами в кількості 23 (двадцять три) штуки зокрема:
1. Alcatel 4034D Blue, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 вартістю 938,40 грн.;
2. Alcatel 4034D Neon Pink, IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 вартістю 938,40 грн.;
3. Alcatel 4034D Pure White, IMEI1 НОМЕР_5 , IMEI2 НОМЕР_6 вартістю 938,40 грн.;
4. Alcatel 5010D Black, IMEI1 НОМЕР_7 , IMEI2 НОМЕР_8 вартістю 1413,98 грн.;
5. Alcatel 5010D White, IMEI1 НОМЕР_9 , IMEI2 НОМЕР_10 вартістю 1413,98 грн.;
6. Alcatel 5025D Black Leather, IMEI1 НОМЕР_11 , IMEI2 НОМЕР_12 вартістю 1665,15 грн.;
7. FLY FS 509 Black, IMEI1 НОМЕР_13 , IMEI2 НОМЕР_14 вартістю 1272,45 грн.;
8. FLY FS506 Black, IMEI1 НОМЕР_15 , IMEI2 НОМЕР_16 вартістю 1529,15 грн.;
9. MEIZU M5 Note 16GB Grey, IMEI1 НОМЕР_17 , IMEI2 НОМЕР_18 вартістю 3229,15 грн.;
10. MEIZU M5c 2/16GB Black, IMEI1 НОМЕР_19 , IMEI2 НОМЕР_20 вартістю 2254,63 грн.;
11. MEIZU M5c 2/16GB Blue, IMEI1 НОМЕР_21 , IMEI2 НОМЕР_22 вартістю 2254,63 грн.;
12. MEIZU M5c 32GB Gold, IMEI1 НОМЕР_23 , IMEI2 НОМЕР_24 вартістю 2793,10 грн.;
13. MEIZU M5s 16GB Gold, IMEI1 НОМЕР_25 , IMEI2 НОМЕР_26 вартістю 2676,65 грн.;
14. MEIZU M5s 16GB Grey, IMEI1 НОМЕР_27 , IMEI2 НОМЕР_28 вартістю 2676,65 грн.;
15. Nokia 3 DS Cooper White, IMEI1 НОМЕР_29 , ІMEI2 70655 вартістю 3356,65 грн.;
16. Nokia 3 DS Silver White, IMEI1 НОМЕР_30 , IMEI2 НОМЕР_31 вартістю 3356,65 грн.;
17. Nokia 5 DS Matte Black, IMEI1 НОМЕР_32 , IMEI2 НОМЕР_33 вартістю 4079,15 грн.;
18. Nokia 5 DS Tempered Blue, IMEI1 НОМЕР_34 , IMEI2 НОМЕР_35 вартістю 2399,50 грн.;
19. Pixus JET Gold, IMEI1 НОМЕР_36 , IMEI2 НОМЕР_37 вартістю 1784,15 грн.;
20. Xiaomi Mi Max 2 4/64GB Black, IMEI1 НОМЕР_38 , IMEI2 НОМЕР_39 вартістю 5545,40 грн.;
21. Xiaomi Redmi 4a 2/32GB Grey, IMEI1 НОМЕР_40 , IMEI2 НОМЕР_41 вартістю 2634,15 грн.;
22. Xiaomi Redmi 4a 2/32GB Grey, IMEI1 НОМЕР_42 , IMEI2 НОМЕР_43 вартістю 3296,73 грн.;
23. Xiaomi Redmi 4a 2/32GB Grey, IMEI1 НОМЕР_44 , IMEI2 НОМЕР_45 вартістю 2889,15 грн.
Покидаючи місце події з викраденим майном, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_19 , яка подавала ознаки життя. ОСОБА_6 утримував її за руки, а ОСОБА_5 наніс клинком ножа декілька ударів в область голови, шиї та в інші ділянки її тіла.
В результаті злочинних дій неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_19 було нанесено не менше 15 ударів, які їй спричинили: різано-рублену рану на обличчі, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; різану рану правої брови, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; різану рану п`ясно-фалангового суглоба 1-го пальця лівої кисті, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; різані рани міжфалангових суглобів 1-го та 3-го пальців тильної поверхні лівої кисті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я; різану рану внутрішньої поверхні правої кисті, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; колото-різану рану на обличчі нижче правого кута рота, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; колото-різані рани на шиї з ушкодженням м`язів, судин шиї, дихальних шляхів у вигляді неповного розрізу зв`язки між перснеподібним хрящем і кільцем трахеї, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; колото-різану рану на передній поверхні грудної клітки по серединній лінії, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження; колото-різані рани на животі і спині зліва, які мають спільний раневий канал та мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; колото-різану рану на спині зліва з ушкодженням по ходу міжреберних м`язів, 11 ребра, очеревини, діафрагми, плеври та міжреберних м`язів 4-го міжребер`я, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя; колото-різану рану на спині зліва з ушкодженням по ходу міжреберних м`язів, 11 ребра, очеревини, передньої та задньої стінок шлунка, лівої долі печінки, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя; колото-різану рану на спині в проекції хребта, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; колото-різані рани на нижній третині лівого передпліччя, які мають спільний раневий канал та мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; забійні рани в лівій тім`яно-потиличній та правій потиличній ділянках із крововиливами під м`які мозкові оболонки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; колото-різано-рублену рану в лівій виличній ділянці з ушкодженням лівої скроневої кістки, оболонок та речовини мозку лівої скроневої ділянки, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя; синці і садна на лівій кисті, які мають характер легких тілесних ушкоджень
Таким чином, своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням в приміщення та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, (розбій), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з метою умисного вбивства двох осіб, з корисливих мотивів, близько 20:00 год. 07.12.2017 в процесі розбійного нападу на продавців магазину «Комп`ютерний всесвіт», що по вулиці Весняна в м. Борислав Львівської області, діючи згідно розподілу ролей з ОСОБА_6 , після заподіяння ним трьох ударів металевою трубою по голові ОСОБА_19 для подолання опору потерпілої з метою полегшити заподіяння їй смерті, наніс їй декілька ударів ножем в ділянку спини.
В подальшому, неповнолітній ОСОБА_5 залишився очікувати поруч з входом до магазину, де лежала ОСОБА_19 , а ОСОБА_6 з метою заволодіння майном магазину «Комп`ютерний всесвіт» незаконно проник в приміщення даного магазину, в якому знаходився ОСОБА_18 , та для подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті, завдав йому три удари металевою трубою по голові. Однак, ОСОБА_18 , вчиняючи активний опір незаконному посяганню, повалив ОСОБА_6 на підлогу.
В цей час, на допомогу ОСОБА_6 в приміщення магазину незаконно проник неповнолітній ОСОБА_5 , який з метою подолання активного опору ОСОБА_18 та переслідуючи спільний умисел, направлений на позбавлення його життя, заподіяв клинком ножа численні удари по тілу останнього.
Після цього, подолавши супротив ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , взявши ніж у ОСОБА_5 , наніс його клинком ще декілька ударів по тілу потерпілого.
В результаті злочинних дій неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_18 було нанесено не менше 13 ударів, що призвели до його смерті та заподіяли: різано-рублену рану на обличчі, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; різано-рублену рану в правій лобній ділянці з ушкодженням лобної кістки та вогнищевим крововиливом під м`які оболонки та речовину головного мозку, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; колото-різані рани на шиї з ушкодженням судин шиї, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті; колото-різані рани на шиї, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; колото-різану рану на передній поверхні лівого плечового суглобу, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; колото-різану рану на передній поверхні грудної клітки справа з ушкодженням по ходу міжреберних м`язів, плеври та правої легені, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті; колото-різану рану на передній поверхні грудної клітки по серединній лінії, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження; колото-різану рану на передній поверхні в/3 стегна справа, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; забійні рани в лівій тім`яній ділянці із крововиливами під м`які мозкові оболонки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; різані рани в лівій тім`яній ділянці з ушкодженням тім`яної кістки та в правій скроневій ділянці, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; синці на правій кисті, які мають характер легких тілесних ушкоджень; садна на передній поверхні грудної клітки, які мають характер легких тілесних ушкоджень, тобто умисно вбили ОСОБА_18 .З метою приховування слідів скоєння кримінального правопорушення та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , ОСОБА_6 затягнув її в приміщення магазину та наніс їй ще декілька ударів металевою трубою по голові.
Після цього, реалізуючи свої корисливі мотиви до кінця, ОСОБА_6 підійшов до касового апарату, відчинив його та незаконно заволодів майном магазину «Комп`ютерний всесвіт» - грошовими коштами в сумі 25 930 грн., які поклав у кишеню свого одягу.
В цей час, неповнолітній ОСОБА_5 підійшов до вітрини магазину, розбив її ножем та незаконно заволодів майном магазину «Комп`ютерний всесвіт», які поклав у власний наплічник, загальною вартістю 55 336,25 грн., а саме: мобільними телефонами в кількості 23 (двадцять три) штуки зокрема:
1. Alcatel 4034D Blue, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 вартістю 938,40 грн.;
2. Alcatel 4034D Neon Pink, IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 вартістю 938,40 грн.;
3. Alcatel 4034D Pure White, IMEI1 НОМЕР_5 , IMEI2 НОМЕР_6 вартістю 938,40 грн.;
4. Alcatel 5010D Black, IMEI1 НОМЕР_7 , IMEI2 НОМЕР_8 вартістю 1413,98 грн.;
5. Alcatel 5010D White, IMEI1 НОМЕР_9 , IMEI2 НОМЕР_10 вартістю 1413,98 грн.;
6. Alcatel 5025D Black Leather, IMEI1 НОМЕР_11 , IMEI2 НОМЕР_12 вартістю 1665,15 грн.;
7. FLY FS 509 Black, IMEI1 НОМЕР_13 , IMEI2 НОМЕР_14 вартістю 1272,45 грн.;
8. FLY FS506 Black, IMEI1 НОМЕР_15 , IMEI2 НОМЕР_16 вартістю 1529,15 грн.;
9. MEIZU M5 Note 16GB Grey, IMEI1 НОМЕР_17 , IMEI2 НОМЕР_18 вартістю 3229,15 грн.;
10. MEIZU M5c 2/16GB Black, IMEI1 НОМЕР_19 , IMEI2 НОМЕР_20 вартістю 2254,63 грн.;
11. MEIZU M5c 2/16GB Blue, IMEI1 НОМЕР_21 , IMEI2 НОМЕР_22 вартістю 2254,63 грн.;
12. MEIZU M5c 32GB Gold, IMEI1 НОМЕР_23 , IMEI2 НОМЕР_24 вартістю 2793,10 грн.;
13. MEIZU M5s 16GB Gold, IMEI1 НОМЕР_25 , IMEI2 НОМЕР_26 вартістю 2676,65 грн.;
14. MEIZU M5s 16GB Grey, IMEI1 НОМЕР_27 , IMEI2 НОМЕР_28 вартістю 2676,65 грн.;
15. Nokia 3 DS Cooper White, IMEI1 НОМЕР_29 , ІMEI2 70655 вартістю 3356,65 грн.;
16. Nokia 3 DS Silver White, IMEI1 НОМЕР_30 , IMEI2 НОМЕР_31 вартістю 3356,65 грн.;
17. Nokia 5 DS Matte Black, IMEI1 НОМЕР_32 , IMEI2 НОМЕР_33 вартістю 4079,15 грн.;
18. Nokia 5 DS Tempered Blue, IMEI1 НОМЕР_34 , IMEI2 НОМЕР_35 вартістю 2399,50 грн.;
19. Pixus JET Gold, IMEI1 НОМЕР_36 , IMEI2 НОМЕР_37 вартістю 1784,15 грн.;
20. Xiaomi Mi Max 2 4/64GB Black, IMEI1 НОМЕР_38 , IMEI2 НОМЕР_39 вартістю 5545,40 грн.;
21. Xiaomi Redmi 4a 2/32GB Grey, IMEI1 НОМЕР_40 , IMEI2 НОМЕР_41 вартістю 2634,15 грн.;
22. Xiaomi Redmi 4a 2/32GB Grey, IMEI1 НОМЕР_42 , IMEI2 НОМЕР_43 вартістю 3296,73 грн.;
23. Xiaomi Redmi 4a 2/32GB Grey, IMEI1 НОМЕР_44 , IMEI2 НОМЕР_45 вартістю 2889,15 грн.
Покидаючи місце події з викраденим майном, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підійшли до ОСОБА_19 , яка подавала ознаки життя. Керуючись умислом, спрямованим на умисне протиправне заподіяння їй смерті, ОСОБА_6 утримував її за руки, а ОСОБА_5 в цей час, заподіяв ОСОБА_19 ножем декілька ударів в область голови, шиї та в інші ділянки тіла.
В результаті злочинних дій неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_19 було нанесено не менше 15 ударів, що призвели до її смерті та заподіяли: різано-рублену рану на обличчі, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; різану рану правої брови, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; різану рану п`ясно-фалангового суглоба 1-го пальця лівої кисті, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; різані рани міжфалангових суглобів 1-го та 3-го пальців тильної поверхні лівої кисті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я; різану рану внутрішньої поверхні правої кисті, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; колото-різану рану на обличчі нижче правого кута рота, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; колото-різані рани на шиї з ушкодженням м`язів, судин шиї, дихальних шляхів у вигляді неповного розрізу зв`язки між перснеподібним хрящем і кільцем трахеї, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті; колото-різану рану на передній поверхні грудної клітки по серединній лінії, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження; колото-різані рани на животі і спині зліва, які мають спільний раневий канал та мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; колото-різану рану на спині зліва з ушкодженням по ходу міжреберних м`язів, 11 ребра, очеревини, діафрагми, плеври та міжреберних м`язів 4-го міжребер`я, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті; колото-різану рану на спині зліва з ушкодженням по ходу міжреберних м`язів, 11 ребра, очеревини, передньої та задньої стінок шлунка, лівої долі печінки, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті; колото-різану рану на спині в проекції хребта, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; колото-різані рани на нижній третині лівого передпліччя, які мають спільний раневий канал та мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; забійні рани в лівій тім`яно-потиличній та правій потиличній ділянках із крововиливами під м`які мозкові оболонки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; колото-різано-рублену рану в лівій виличній ділянці з ушкодженням лівої скроневої кістки, оболонок та речовини мозку лівої скроневої ділянки, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті; синці і садна на лівій кисті, які мають характер легких тілесних ушкоджень, тобто умисно вбили ОСОБА_19 .
В подальшому, вбивши ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили умисне вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п.п. 1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

На вирок суду адвокат ОСОБА_15 та адвокат ОСОБА_11 - захисники обвинуваченого ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просять оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання. Призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, ч.4 ст.187 КК України 10 років позбавлення волі, п.1, 6, 12 ч.12 ст.115 11 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі на строк 11 років.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують, що сторона захисту ОСОБА_20 оскаржує вирок суду першої інстанції не з метою його скасування, а виключно з метою зміни вироку в частині призначеного покарання, оскільки підзахисний свою вину визнав.

Апелянти зазначають, що призначене судом покарання ОСОБА_20 суперечить засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, зважаючи на наступне.

Так, суд першої інстанції, визнавши дві обставини як такі, що пом`якшують покарання ОСОБА_20 (вчинення злочину в неповнолітньому віці та часткове визнання вини), та не встановивши обтяжуючих обставин, а також врахувавши такі обставини, як вчинення кримінального правопорушення вперше, часткове визнання вини, каяття, обрав покарання у вигляді позбавлення волі на максимальний строк (ст.102 КК України).

Вважають, що такий висновок суду про призначення максимального строку покарання ОСОБА_20 не знайшов належного обґрунтування в мотивувальній частині оскаржуваного вироку. Суд не навів мотивів, чому за наявності пом`якшуючих обставин та визнання обвинуваченим своєї вини неможливим є призначення менш суворого покарання.

Звертають увагу на неправильність встановлення судом першої інстанції обставин щодо визнання ОСОБА_20 своєї вини, що вплинуло на призначення покарання. Зокрема, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив, що обвинувачений ОСОБА_20 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково. Не визнає встановлені стороною обвинувачення обставини вчинення кримінальних правопорушень. Разом з тим, вказують, що обвинувачений ОСОБА_20 визнав свою вину у вчиненні усіх інкримінованих йому кримінальних правопорушень, в тому числі, умисного вбивства двох осіб, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, але зазначив, що не погоджується із інкримінованою йому стороною обвинувачення кількістю ударів.
Підкреслюють, що не відповідають показанням ОСОБА_20 в судовому засіданні наведені в мотивувальній частині вироку твердження суду про те, що суд не може погодитися зі стороною захисту та з твердженнями обвинувачених, які не визнають свою вину в нанесенні смертельних ударів потерпілим, вказуючи на те, що кожен з них не має відношення до настання їх смерті.
Наголошують, що суд невірно дав оцінку позиції обвинуваченого ОСОБА_20 щодо визнання ним своєї вини, оскільки ОСОБА_20 не заперечував, що своїми діями міг спричинити смертельні удари потерпілим та мав відношення до настання їх смерті (тобто визнав свою вину у вчиненні вбивства), а заперечив виключно щодо встановленої стороною обвинувачення кількості нанесених ним ударів (обставин вчинення кримінального правопорушення).
На переконання апелянтів, судом першої інстанції не було вірно встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного призначення покарання, зокрема, суд невірно встановив таку обставину як визнання вини ОСОБА_20 , зазначивши про часткове визнання або взагалі невизнання останнім вчинення умисного вбивства, а також суд не перевірив та не встановив поза розумним сумнівом кількість нанесених кожним із обвинувачених тілесних ушкоджень, що призвело до неправильного призначення міри покарання.
Крім цього, зазначають, що, суд першої інстанції не врахував як пом`якшуючі обставини щире каяття ОСОБА_20 та його активне сприяння у розкритті злочину, всупереч тому, що такі обставини були встановлені в ході судового розгляду. При цьому, в оскаржуваному вироку судом не зазначено про встановлення таких обставин та не наведено мотивів неврахування таких, однак в судовому засіданні ОСОБА_20 щиро розкаявся у скоєному, попросив пробачення у потерпілих, що не відображено у вироку.
На вирок суду законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині вирішення цивільного позову та стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_17 та ОСОБА_13 по 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції визначено розмір стягнення моральної шкоди всупереч засадам розумності, виваженості та справедливості, у вироку не зазначено мотивів, з яких суд виходив при визначенні такого розміру моральної шкоди.
Визначений судом розмір відшкодування не є належним чином обґрунтованим та є явно завищеним.
На думку апелянта, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку сам дійшов висновку про неможливість визначення майнового виразу заподіяної моральної шкоди, зокрема, суд зазначив, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.
Підкреслює, що задоволення позовів ОСОБА_17 та ОСОБА_13 про солідарне стягнення на їхню користь із законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_10 та ОСОБА_6 по 3 000 000 (три мільйони) гривень, є явно несправедливим через суворість, що є підставою зміни вироку у частині визначення суми морального відшкодування позивачам ОСОБА_17 та ОСОБА_13
30 листопада 2020 року законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний відповідач ОСОБА_10 подала зміни до своєї апеляційної скарги. Просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2019 в частині вирішення цивільного позовузмінити та відмовити в задоволенні позовних вимог про стгнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_21 та ОСОБА_13 по 3 000 000 грн.
В обґрунтування заявлених вимог звертає увагу, що станом на час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_5 досяг повноліття, а тому самостійно несе цивільно-правову відповідальність, а шкода має відшкодовуватись ним на загальних підставах.
На вирок суду адвокат ОСОБА_16 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_6 змінити та призначити покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржуваний вирок необхідно скасувати, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Звертає увагу, що обвинуваченому ОСОБА_6 не було належно роз`яснено можливості та особливостей розгляду кримінального провадження судом присяжних.
Апелянт вказує на відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на вбивство. На думку апелянта, при умисному вбивстві, настання смерті мало б охоплюватися прямим умислом у ОСОБА_6 , а у випадку заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , очевидним є те, що його ставлення до настання смерті потерпілих проявляється, як ексцес виконавця ОСОБА_5 (іншої особи). Суд має взяти це до уваги і віднестись критично до висунутого обвинувачення ОСОБА_6 .
Запропонована міра покарання є занадто суровою і не відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_6 та його діям, оскільки ні досудовим слідством, ні судом першої інстанції не було взято до уваги важливі характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 , котрий з 01.09.2017 і до 23.01.2018 був студентом та навчався (наказ про відрахування від 23.01.2018 р. № 41-С в зв`язку з пропуском занять) в інституті фізики, математики, економіки та інноваційних технологій Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка за спеціальністю 014 Середня освіта (Трудове навчання та технології), окрім цього ОСОБА_6 є молодою, фізично здоровою, працездатною людиною, раніше не судимий, на спецобліках не перебував, визнав фактичні обставини справи, розкаявся у вчиненому повністю, а відтак, з врахуванням молодого віку засудженого, захист вважає, що є підстави для пом`якшення йому покарання.
На апеляційну скаргу захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_16 прокурор ОСОБА_8 подав заперечення.
Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 подав доповнення до апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.

Апеляційну скаргу на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2019 року в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав захисник ОСОБА_16 .

Разом з тим у зв`язку із смертю адвоката ОСОБА_16 з 01 грудня 2020 року

правову допомогу обвинуваченому ОСОБА_6 надає адвокат ОСОБА_12 на підставі договору про надання правової допомоги № 01/49-20.

Оскільки вищезазначена обставина є виключною, колегія суддів приймає до розгляду зміни та доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_16 , подані захисником ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_12 просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2019 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому зазначає, що у випадку, якщо суд дійде висновку про неможливість призначення нового розгляду у суді першої інстанції, просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, а у випадку, якщо апеляційний суд дійде висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, просить вирок щодо ОСОБА_6 змінити та призначити останньому покарання за п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим визначити остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_12 зазначає, що суд першої інстанції допустив судову помилку, яка завадила досягненню мети та правосуддя у даному кримінальному провадженні.
Зокрема наголошує, що у матеріалах справи відсутні докази, які б чітко та переконливо вказали на наявний у ОСОБА_6 умисел вчинити вбивство потерпілих.
Звертає увагу, що його підзахисний йшов на розбій, не взявши з собою жодної зброї, а металева труба, якою ОСОБА_6 мав оглушити продавців магазину, була всередині пустою, без жодних обтяжувачів та була призначена для нанесення легких тілесних ушкоджень, що в подальшому підтвердила судово-медична експертиза.
Звертає увагу, що лише на стадії касаційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 надіслав Верховному Суду листа, у якому зізнався, що ОСОБА_6 не наносив жодних ударів ножем потерпілим, а про наявність в ОСОБА_5 ножа ОСОБА_6 відомо не було.
Захисник ОСОБА_12 не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 наносив удари ножем потерпілій в присутності ОСОБА_6 , оскільки в той час ОСОБА_6 вже був в магазині і боровся з ОСОБА_18 .
Зазначає, що характер ножових поранень, завданих потерпілій ОСОБА_19 свідчить про неправдивість показань ОСОБА_5 про те, що він наніс їй лише один удар ножем у спину. Також спростовуються протоколом огляду трупа ОСОБА_18 від 08.12.2017, висновком судово-медичної експертизи № 360/2017, зокрема описом ран на тілі, показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він завдав потерпілому ОСОБА_18 , коли той боровся з ОСОБА_6 , один удар тупим кінцем ножа.
Вказує, що ні у ході досудового слідства, ні в процесі судового розгляду не встановлено кількість ударів ножем, які зробив ОСОБА_5 , а також в який спосіб ОСОБА_6 взяв ніж в ОСОБА_5 . На думку захисника, виникають обґрунтовані сумніви у тому, чи був в руках ОСОБА_6 ніж взагалі, та чи наносив ОСОБА_6 ножем удари потерпілому.
Вважає, що суд повністю самоусунувся від детальної перевірки доказів та встановлення фактичних обставин справи, зокрема про те, що нанесені ножем потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були для ОСОБА_6 абсолютно неочікуваними.
На думку захисника ОСОБА_12 є очевидним, що з боку обвинуваченого ОСОБА_5 мав місце ексцес виконавця. ОСОБА_5 , завдаючи ножові поранення потерпілим та вбиваючи їх, явно вийшов за межі домовленості з ОСОБА_6 щодо обсягу вчинення злочинних дій.
Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_6 не було належним чином повідомлено про його право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження судом присяжних. Вважає. що вручення пам`ятки про права та обов`язки обвинуваченого не позбавляє суд обов`язку виконання імперативної вимоги закону щодо роз`яснення обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, його права на суд присяжних та процесуального порядку його реалізації шляхом заявлення відповідного клопотання. Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутня пам`ятка про права і обв`язки обвинуваченого, а є лише розписка про її отримання, а відповідно відсутня можливість перевірити зміст цієї пам`ятки,
Також захисник вважає, що суд мав підстави для пом`якшення покарання, враховуючи молодий вік обвинуваченого, те що останній не судимий, не перебуває на спецобліках, визнав фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, розкаявся у вчиненому.
У додаткових доповнення до апеляційної скарги захисник ОСОБА_12 зазначає, що суд був зобов`язаний дослідити кожен з доказів, надати оцінку та описати результат оцінки у вироку в розрізі кожного з кримінальних правопрушень, інкримінованих засудженому ОСОБА_6 . Стверджує, що перераховані у вироку докази не засвідчують наявність у ОСОБА_6 умислу на вбивство, а також фактичне вчинення ним дій, спрямованих на позбавлення життя потерпілих.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_11 та законного представника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , апеляційну скаргу зі змінами законного представника цивільного відповідача ОСОБА_10 , а щодо апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 поклалися на розсуд суду, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_12 , які підтримали апеляційні доводи захисника ОСОБА_16 та поклалися на розсуд суду щодо апеляційних скарг захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , апеляційної скарги зі змінами законного представника цивільного відповідача ОСОБА_10 , думку потерпілої ОСОБА_13 , прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечили апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_10 (зі змінами), захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_16 , обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу законного представника - цивільного відповідача ОСОБА_10 слід задовольнити частково, а апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_16 - залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1,6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1,6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.
На переконання колегії суддів суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що з боку ОСОБА_5 мав місце ексцес виконавця, а у ОСОБА_6 був відсутній умисел на вбивство як перед початком розбійного нападу на магазин «Комп`ютерний всесвіт», так і в ході цього нападу, то такі є безпідставними.
Ексцес виконавця - вчинення виконавцем злочину дій, які не охоплюються умислом інших співучасників, якщо його дії утворюють самостійний склад злочину або його дії суттєво відрізняються від дій, запланованих іншими учасниками.
Твердження захисника ОСОБА_12 про ексцес виконавця, колегія суддів оцінює критично, оскільки ексцес виконавця наявний лише у випадку, якщо виконавець вчинив злочинні дії, що не охоплювалися ні прямим, ні непрямим умислом інших співучасників. Ці дії, фактично, виходять за межі угоди, що відбулася між ними. Про ексцес виконавця йдеться, коли інші співучасники не передбачали, не бажали та не припускали можливості вчинення тих злочинних дій, що їх вчинив виконавець.
Апеляційний суд, проаналізувавши обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявні матеріали кримінального провадження, вважає, що немає доказів того, що один із співучасників злочину, а саме ОСОБА_5 вийшов за межі домовленості з ОСОБА_6 щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий злочин або інший злочин.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність або відсутність у обвинувачених умислу на вбивство потерпілих, виходив з сукупності всіх обставин справи і взяв до уваги ті з них, які свідчили про бажання та свідоме допущення обвинуваченими смерті потерпілих. При цьому враховано спосіб, знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, кількість, характер та локалізацію спричинених тілесних ушкоджень, взаємовідносини з потерпілими, поведінку обвинувачених, яка передувала кримінальному правопорушенню та під час його вчинення.
Обвинувачені ретельно готувалися до вчинення злочину.
Згідно з показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 вони разом з ОСОБА_6 ходили під магазин, оглядали обстановку та вивчали графік роботи продавців. Саме ОСОБА_6 розробив план, сказав ОСОБА_5 взяти йому сумку, ніж і трубу.
Про наявність між обвинуваченими попередньої змови та умислу на вбивство потерпілих свідчить те, що обвинувачені у темну пору доби прибули в інший населений пункт, цілеспрямовано підійшли до заднього входу магазину, дочекались, коли вийде продавець ОСОБА_19 , застосували до неї фізичне насильство, а саме: ОСОБА_6 завдав їй удари металевою трубою по голові, а неповнолітній ОСОБА_5 наніс їй клинком ножа декілька ударів в ділянку спини. При цьому слід звернути увагу, що ОСОБА_6 наніс потерпілій удари металевою трубою в життєво важливий орган голову.
Пізніше проникли в магазин і нанесли удари потерпілому ОСОБА_18 , а саме: ОСОБА_6 завдав йому три удари металевою трубою по голові, однак, останній вчиняючи активний опір, повалив ОСОБА_6 на підлогу, неповнолітній ОСОБА_5 , з метою подолання активного опору ОСОБА_18 та переслідуючи спільний умисел, направлений на позбавлення його життя, заподіяв клинком ножа численні удари по тілу останнього. Вказані обставини підтверджуються протоколом огляду місця події - приміщення магазину «Комп`ютерний всесвіт» від 08.12.2017, де в місці боротьби ОСОБА_6 з ОСОБА_18 (відповідно до протоколів слідчих експериментів за участі ОСОБА_5 від 22.12.2017 та ОСОБА_6 від 26.12.2017) виявлено численні плями крові, зокрема на підлозі, полімерному пакеті, папері, стаканах, дерев`яній палці та картонній коробці, при цьому генетичні ознаки крові збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_22 (висновки експертів №№10/1083, 10/1085, 10/1081, 10/1084, 1697/2017-ім).
При цьому, коли один з обвинувачених завдавав потерпілим удари, другий заволодівав майном магазину. Крім того, про наявність цілеспрямованого умислу свідчить факт нанесення кожному з потерпілих не менше 10 ударів у життєво важливі органи різними знаряддями, в тому числі металевою трубою на ножем.
Покидаючи місце події з викраденим майном, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підійшли до ОСОБА_19 , яка подавала ознаки життя, керуючись умислом, спрямованим на умисне протиправне заподіяння їй смерті, ОСОБА_6 утримував її за руки, а ОСОБА_5 в цей час, заподіяв їй ножем декілька ударів в область голови, шиї та в інші ділянки тіла.
Вказані обставини підтверджуються протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 від 26.12.2017 та висновком судово-медичної експертизи №361/2017. Потерпіла намагалась чинити опір незаконному посяганню на її життя захищаючись руками, у зв`язку з чим ОСОБА_6 , з метою доведення умислу на позбавлення життя до кінця, змушений був тримати її за руки.
Вказане свідчить про спільність та узгодженість дій, адже у цьому випадку ОСОБА_6 чітко усвідомлював про наявність холодної зброї у ОСОБА_20 , сприяв подоланню опору потерпілої, тим самим дозволяючи співучасникові довести умисел на вбивство до кінця. Відповідно можна констатувати, що обвинувачені виступали співвиконавцями у вчиненому злочині.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою у Постанові Пленуму ВСУ №2«Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003, відповідно до якої несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 виконав частину об`єктивної сторони умисного вбивства, а тому виступає співучасником ОСОБА_20 , що спростовує будь-які твердження про ексцес виконавця останнього.
Апеляційний суд дійшов висновку, що усі твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що йому не було відомо про те, що ОСОБА_5 візьме з собою ножі, що вони з ОСОБА_5 планували за допомогою труби «оглушити» потерпілих, а також, що він не бачив, що робив ОСОБА_5 в магазині, є обраною ним формою захисту, спрямованою на уникнення відповідальності.

Щодо заяви ОСОБА_5 , скерованої останнім до до Верховного Суду, у якій він вказує, що ОСОБА_6 не наносив жодних ударів ножем потерпілим, та на яку покликається захисник ОСОБА_12 в доповненнях до апеляційної скарги, слід зазначити наступне.
У суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав, зазначив, що підтримує показання, надані ним у суді першої інстанції, жодних заяв безпосередньо у судовому засіданні він не подавав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_11 у суді апеляційної інстанції звернула увагу, що ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав повністю, не погодився лише із кількістю заданих ударів. Вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини справи.

Враховуючи принцип безпосередності дослідження судом показань, речей і документів, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заявили, що жодної заяви про те, що ОСОБА_6 нічого не було відомо про наявність у ОСОБА_5 ножів у судовому засіданні не подавали, тому апеляційний суд таку до уваги не бере.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення права останнього на суд присяжних, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Згідно з ч. 2 ст. 384 КПК України обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор письмово роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про можливість, особливості та правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних. Ці письмові роз`яснення були підписані обвинуваченими 23 травня 2018 року та додані до матеріалів кримінального провадження.
Окрім того, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання вручено пам`ятки про права та обов`язки, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками.
Слід звернути увагу, що за умови волевиявлення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про розгляд кримінального провадження щодо них судом присяжних, відповідне право було би практично реалізоване в будь-який момент. Проте, обвинувачені, користуючись професійною правничою допомогою, в присутності захисників не висловлювали бажання здійснювати судовий розгляд судом присяжних та будь-яких клопотань щодо цього не заявляли.
Доводи захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень й особі обвинувачених через суворість колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними.
Як передбачено статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 КК України та роз`яснень в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», довічне позбавлення волі призначається лише у випадках спеціально передбачених цим Кодексом, і за умови, що суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Призначення цього покарання повинно мотивуватись у вироку з обов`язковим наведенням обставин, які, на думку суду, перешкоджають застосуванню позбавлення волі на певний строк.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дотримався вимог передбачених статтями 50, 65 КК України та врахував, що вони вперше вчинили кримінальні правопорушення, те, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, їх характеристики за місцем проживання та навчання, досудову доповідь органу пробації, те, що вину у вчиненому визнали частково, розкаялися, внаслідок їх насильницьких дій настали непоправні наслідки у виді загибелі двох молодих людей, які не створювали для них ніякої небезпеки, не чинили щодо них протиправних дій, поведінку обвинувачених до і в момент та після вчинення вбивства (ретельна підготовка, кількість нанесених тілесних ушкоджень, приховування слідів злочину).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що усі наведені обставини вказують на крайню ступінь деградації обвинувачених, нехтування ними цінностями людського життя, відсутність будь-якої поваги до людей та свідчать про їх високу суспільну небезпеку.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції слушно вказав про те, що неможливо призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк і вважав справедливим застосування щодо нього виняткової міри покарання довічного позбавлення волі. Що стосується обвинуваченого ОСОБА_5 , то оскільки останній вчинив злочин в неповнолітньому віці, то суд підставно вважав, що йому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі на максимальний строк ( ст.102 КК України).
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції визнав вчинення злочину у неповнолітньому віці, часткове визнання вини. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Доводи, наведені апелянтами у тій частині, що суд першої інстанції призначив обвинуваченим покарання явно несправедливе через суворість, свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли та колегія суддів вважає такі безпідставними і необґрунтованими.
Апеляційний суд не бере до уваги надані у судовому засіданні захисником ОСОБА_12 докази, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме сертифікати про проходження ОСОБА_6 онлайн курсів через платформу Prometheus, оскільки такі стосуються посткримінальної поведінки ОСОБА_6 .
Також слід зазначити, що суд касаційної інстанції під час перегляду справи не піддав сумніву правильність призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді 15 років позбавлення волі та не знайшов підстав вважати це покарання несправедливим внаслідок суворості.
Апеляційний суд звертає увагу, що усі доводи захисника ОСОБА_12 , зазначені ним в доповненнях до апеляційної скарги, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Такі доводи не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування судом апеляційної інстанції, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_15 ОСОБА_11 та ОСОБА_16 задоволенню не підлягають.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування в цій частині немає.
Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником.
Потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_13 до початку судового розгляду звернулися з цивільними позовами до обвинуваченого ОСОБА_6 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, заданої злочином.

Вироком суду першої інстанції зазначені позови були задоволені у повному обсязі: стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 та, з врахуванням того, що неповнолітній ОСОБА_5 ніде не працює, не має власного доходу та не має можливості відшкодувати завдану ним шкоду, з законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_10 по 3 000 000,00 грн.
При цьому, ч. 3 ст. 1179 ЦК України встановлено, що обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
На час апеляційного розгляду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, а тому несе у повному обсязі відповідальність за завдану ним шкоду.
У зв`язку з цим, враховуючи, що на час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 є повнолітнім, обов`язки батьків щодо відшкодування шкоди, заподіяної його злочинними діями, припинилися.

Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_13 відшкодування за завдану моральну шкоду, суд обґрунтовано звернув увагу, що у даному випадку обвинувачений ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, вбивство двох молодих людей, змусив членів їх сім`ї пройти важку процедуру захоронення і наніс їм глибокі моральні страждання. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю і страждань. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватно співставною із дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції та наголошує на тому, що враховуючи глибину душевних страждань потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , характер та тривалість таких страждань, вимушеність її життєвих змін, наслідки події, що сталася потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають і будуть вимагати в подальшому значних компенсаторних можливостей задля їх подолання, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що оцінені позивачами моральні страждання відповідають загальним засадам розумності та справедливості, а тому позов про їх стягнення підлягає до задоволення повністю.

На думку колегії суддів, можливий розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених потерпілим ОСОБА_21 , ОСОБА_13 внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочином, відповідає заявленим вимогам - 3 000 000,00 грн, а саме по 1 500 000, 00 грн кожному.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга законного представника - цивільного відповідача ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_16 слід залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2019 року змінити в частині вирішення цивільного позову.

У решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу з поданими змінами законного представника - цивільного відповідача ОСОБА_10 задовольнити, а апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_16 залишити без задоволення.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_13 до цивільного відповідача ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_13 відшкодування за завдану моральну шкоду по 1 500 000,00 грн кожному.

У задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_13 до законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_10 відмовити.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_23 Галапац