Справа № 573/1552/21
Номер провадження 1-кп/573/19/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року колегія суддів Білопільського районного суду Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 05.07.2021 за №0000204, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, учня третього курсу ДНЗ «Білопільське ВПУ», без реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
04.07.2021, близько 01:00 год., у ОСОБА_7 та особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, виник злочинний корисливий умисел, направлений на крадіжку майна, поєднану з проникненням у житло ОСОБА_12 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 спільно з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, прибули до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де через не зачинену вхідну хвіртку проникли на територію подвір`я вказаного господарства.

Далі ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, керуючись єдиним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням до житла, підійшли до вхідних дверей будинку та шляхом ударів руками, ногами відчинили їх і проникли всередину.

У цей час з кімнати вийшов ОСОБА_12 . Побачивши останнього, у ОСОБА_7 та особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, раптово виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном потерпілого, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та на заподіяння смерті ОСОБА_12 з корисливих мотивів.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, бажаючи настання смерті ОСОБА_12 шляхом нанесення тілесних ушкоджень, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_7 збив останнього з ніг шляхом нанесення удару ступнею ноги в область грудної клітки, а саме в життєво важливий орган - область сонячного сплетіння, від чого ОСОБА_12 впав на підлогу на спину.

Після того, як ОСОБА_12 впав, ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, діючи у групі осіб за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з єдиним умислом, направленим на розбійний напад на ОСОБА_12 та поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 шляхом нанесення тілесних ушкоджень, з корисливих мотивів, направлених на заволодіння майном потерпілого, умисно почали наносити множинні удари кулаками та ногами по голові, кінцівкам, тулубу та грудній клітці в область ребер, сонячного сплетіння і серця ОСОБА_12 , загалом нанісши не менше 30-ти ударів по різним ділянкам тіла. При цьому особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, утримував ОСОБА_12 , не даючи йому змоги уникнути ударів.

Далі ОСОБА_7 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, розуміючи, що вони подавили волю потерпілого і останній не здатен їм завадити скоїти заволодіння майном, у той час як ОСОБА_12 лежав на підлозі та хрипів, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, відкрито заволоділи мідним мотком електричного дроту вагою 1,06 кг вартістю 210 грн, що знаходився в будинку потерпілого, чим завдали матеріальних збитків на вказану суму.

Потім, підійшовши до ОСОБА_12 , який лежав на підлозі, ОСОБА_7 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, побачили, що потерпілий не подає ознак життя. Розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи приховати сліди вчиненого злочину, вони віднесли труп ОСОБА_12 з будинку до будівлі водонапірної башти, розташованої поблизу вул. Сергія Гордієнка у м. Білопілля, і скинули труп ОСОБА_12 у каналізаційний колодязь.

Вчиняючи вказані дії, ОСОБА_7 , діючи в групі за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, завдали потерпілому ОСОБА_12 такі тілесні пошкодження: рану в тім`яній ділянці по центру, садно в ділянці підборіддя дещо справа; синці: в лівій очноямковій ділянці з переходом на ліву виличну ділянку, у правій очноямковій ділянці з переходом на праву надбрівну дугу, у ділянці носа на всьому протязі, в ділянці підборіддя дещо справа, в ділянці грудної клітки по передній поверхні з переходом на підреберну ділянку справа множинні, в ділянці правого плеча з переходом на передпліччя множинні, в ділянці лівого плеча з переходом на передпліччя множинні, в ділянці правої гомілки по зовнішньо-боковій поверхні у верхній та середній третинах 1, в ділянці лівої гомілки по внутрішній поверхні у середній та нижній третинах 2; прямі переломи ребер: справа II VIII ребер по середньо-ключичній лінії; зліва ІІІ ІХ ребер по передньо-пахвовій лінії; непрямі переломи ребер: справа II VI ребер по пригрудинній лінії; зліва ІІ- ІІІ ребер по середньо-ключичній лінії, VIII, IX, XI, XII ребер по прихребтовій лінії. В міжреберних м`язах грудної клітки виявлено крововиливи темно-червоного кольору справа та зліва, в м`яких тканинах спини в ділянці 7-10 ребер справа та зліва; крововилив у м`які тканини голови справа; розрив печінки.

Причиною смерті ОСОБА_12 є напад з використанням фізичної сили з метою вбивства чи нанесення ушкоджень, що призвів до травми печінки з її розривом та гострого малокрів`я органів.

Пошкодження у вигляді розриву печінки, переломів ребер, крововиливів у м`які тканини та синців могли утворитися в результаті дії тупих предметів, що мають властивості твердих, незадовго до моменту настання смерті за механізмом удару та тиснення.

Пошкодження у вигляді розриву печінки має ознаки тяжких за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Пошкодження у вигляді переломів ребер мають ознаки середньої тяжкості та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Пошкодження у вигляді крововиливів у м`які тканини та синців мають ознаки легких та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Пошкодження у вигляді садна на підборідді могло утворитися в результаті дії тупих предметів, що мають властивості твердих, незадовго до моменту настання смерті за механізмом тертя-ковзання та за ступенем тяжкості має ознаки легкого та не знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Всього потерпілому було нанесено не менше 30-ти ударів по різним ділянкам тіла.

З моменту нанесення пошкоджень до моменту настання смерті пройшов час близько 20 хвилин.

Отже, ОСОБА_7 , виконуючи вказані дії, діючи в групі за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, а саме: здійснивши напад з метою заволодіння чужим майном та наносячи множинні удари кулаками та ногами по голові, кінцівкам, тулубу та грудної клітки в область ребер, сонячного сплетіння і серця потерпілого ОСОБА_12 , загалом нанісши не менше 30-ти ударів по різним ділянкам тіла, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння протиправного посягання на здоров`я іншої людини, передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, припускав і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що свою винуватість визнає повністю. Пояснив, що на початку липня 2021 року з ОСОБА_13 у бесідці, що поруч з магазином «Ямал» у м. Білопіллі, пили пиво. Навпроти за столом сидів ОСОБА_12 . Потім дід підсів до них з двома пляшками горілки. Одну пляшку він пив сам, при цьому навіть не закусував. Друг пляшку пили вони з ОСОБА_14 . Посиділи хвилин 15 і пішли звідти. ОСОБА_7 пішов додому, а ОСОБА_14 з дідом - додому до останнього. Вдома він допоміг дружині по господарству, коли прийшов ОСОБА_15 і запросив піти до ОСОБА_12 . Вдома у останнього вони втрьох також розпивали спиртне. Потім, близько 19 год., вони з ОСОБА_14 пішли звідти по домівках.

Коли були вдома у ОСОБА_12 , то він їм розповів, що мешкає у Сумах, а у Білопіллі у нього дача, куди періодично приїжджає. Також, перебуваючи у гостях у потерпілого, вони помітили мідний дріт у одній із кімнат.

Десь опівночі додому до ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_15 і запропонував піти до діда за міддю. Вони вважали, що ОСОБА_12 вдома вже немає.

Прийшли до господарства, хвіртка у двір була відкрита. Вхідні двері у будинок відчинялися всередину і ОСОБА_15 їх вибив ногою. Тільки двері відкрилися і вони перед собою побачили ОСОБА_12 , який, у свою чергу, побачивши їх, став кричати на них і рухатись у їх бік з підняти руками. ОСОБА_7 подумав, що він зараз вдарить когось з них, а тому вдарив ногою у живіт ОСОБА_12 . Від цього удару той впав на підлогу. Дід намагався піднятися, тому він його кулаком вдарив ще у груди. Далі ОСОБА_7 пішов шукати дріт, а ОСОБА_15 залишився біля діда. Як він його бив, ОСОБА_7 не бачив. Хвилин 5-10 він шукав дріт і у цей час до нього підійшов ОСОБА_15 . Вони вдвох з ним повернулися до кімнати, де був ОСОБА_12 , і побачили, що він вже мертвий. Тоді ОСОБА_15 запропонував заховати тіло діда, хоча він цього не хотів робити, але потім погодився. Також вони вирішили приховати сліди злочинів. Тому він узяв розкидав речі у будинку, болгаркою пошкодив шухляду у комоді. А Петро розкидав продукти.

Після цього ОСОБА_7 з ОСОБА_16 забрали з собою дріт, винесли тіло діда на вулицю. Він закрив хвіртку на засов із середини двору та переліз через огорожу. Удвох взяли труп ОСОБА_12 та віднесли його до водокачки, де кинули у воду. Це місце показав ОСОБА_14 , бо він про його існування не знав. Мідний дріт обпалив вдома і продав його за 200 грн на пункт прийому металу. Кому саме продав не пам`ятає, можливо і ОСОБА_11

Вчинене не давало йому спокою, він переживав, не міг їсти та спати, розумів, що рано чи пізно його знайдуть, а тому 06.07.2021 добровільно пішов у поліцію і розповів про вчинене. Також добровільно показав, де знаходилося тіло потерпілого.

Намірів убивати ОСОБА_12 у нього не було. Пояснити чому бив його не може, хоча потерпілого не боявся. Мав можливість звідти піти, побачивши, що дід вдома, але цього не зробив.

Отже, хоча ОСОБА_7 і зазначив, що свою винуватість у вчиненому визнає повністю, у той же час, пояснив, що, завдаючи удари ОСОБА_12 , умислу на позбавлення його життя у них не було, вони хотіли зупинити опір ОСОБА_12 .

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 свою винуватість визнав частково.

Хоча обвинувачений частково визнав свою винуватість в умисному вбивстві та розбійному нападі на ОСОБА_12 , але вона підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які суду пояснили таке.

Так, потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що загиблий ОСОБА_12 був її чоловіком. У м. Білопілля він успадкував після смерті матері будинок, куди влітку їздив дуже часто, бо засівав город, доглядав його. Вона за станом здоров`я не могла йому допомагати, а тому їздила туди раз або двічі на рік. 30.06.2021 чоловік в черговий раз поїхав до Білопілля. Після його від`їзду вона побачила, що він забув зарядний пристрій від телефону, тому декілька раз йому телефонувала, але він не відповідав. Тоді ОСОБА_6 зателефонувала своїй сестрі ОСОБА_17 , яка теж мешкає у м. Білопілля, та попросила, щоб її діти сходили до чоловіка. Сестра передзвонила і сказала, що хвіртка закрита на засов з двору. Це було не характерно для чоловіка, бо хвіртку він закривав на ключ, а не засов. У подальшому ОСОБА_6 знову телефонувала чоловіку, але він так і не відповідав. Вона хвилювалася, а тому вирішила їхати до м. Білопілля. Зателефонувала доньці ОСОБА_18 , це було вже 05.07.2021, повідомила їй про свій намір. Донька сказала, що її чоловік повернеться з Харкова увечері і вони усі разом поїдуть до м. Білопілля. Увечері цього ж дня вони з донькою та зятем приїхали на дачу чоловіка у м. Білопілля та побачили, що хвіртка у двір закрита на засов зсередини. Хтось з родичів, які прийшли по їх приїзду, переліз через огорожу та відкрив хвіртку. Зайшовши у двір, вони побачили, що двері у будинок вибиті, всередині панував повний безлад, бо речі, продукти, меблі були розкидані, частина меблів пошкоджена. Вона звернула увагу, що взуття та одяг чоловіка знаходилися у будинку, а тому зрозуміла, що з ним щось трапилося, бо в одних трусах він не міг нікуди піти. Хтось з дітей викликав поліцію, яка всю ніч оглядала будинок, двір. Вона весь цей час сиділа у автомобілі. Вранці 06.07.2021 вони поїхали додому до м. Суми. У цей же день їм повідомили, що знайшли тіло чоловіка у якійсь ямі чи водокачці, і увечері зять ОСОБА_9 їздив на впізнання тіла чоловіка.

Покійний за складом свого характеру був спокійним, доброзичливим, неконфліктним. Спиртним не зловживав, міг випити, але у стані алкогольного сп`яніння ніколи не втрачав над собою контролю і поводив себе спокійно.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 05.07.2021 був у Харкові, коли йому зателефонувала дружина ОСОБА_19 і сказала, що її батько поїхав на дачу у Білопілля і не виходить на зв`язок декілька днів. Увечері він повернувся до м. Суми, забрав дружину та тещу ОСОБА_6 і поїхали з ними до Білопілля. По приїзду виявили вибиті двері у будинок та повний безлад всередині нього. Він про зникнення тестя повідомив у поліцію, яка провела огляд домоволодіння та організувала заходи по пошуку тестя. 06.07.2021 від начальника слідчого відділу дізнався про те, що тестя знайшли мертвим у воді. Увечері цього ж дня з його участю слідчий провів впізнання трупа ОСОБА_12 . Покійного може охарактеризувати як неконфліктного, спокійного, доброзичливого чоловіка.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_12 був її батьком, потерпіла ОСОБА_6 є її матір`ю. За декілька днів до загибелі батька вони з чоловіком повернулися з-за кордону. Вона зателефонувала матері і дізналася, що батько поїхав у Білопілля. У п`ятницю ОСОБА_10 відвідала маму. Потім у телефонній розмові з нею дізналася, що батько забув зарядний пристрій до телефону. Наступного разу вона зателефонувала мамі у неділю, яка їй повідомила, що родичі у ОСОБА_20 бачили батька. Це їх дещо заспокоїло. Потім у понеділок 05.07.2021 вона вийшла на роботу, але вже розуміла, що з батьком щось трапилося, бо сам він декілька днів не телефонував і додому не приїжджав. Увечері 05.07.2021 чоловік ОСОБА_9 повернувся з Харкова і вони з ним та мамою поїхали до Білопілля. У будинку нвкого не було. Але вони побачили, що вхідні двері у будинок вибиті, всередині нього панував повний безлад, бо речі, продукти, меблі були розкидані. Також звернули увагу на те, що одяг батька знаходився у будинку. Але він не міг піти кудись роздягнутим. Тому вони вже були упевнені у тому, що з ним щось трапилося погане. Вже 06.07.2021 від поліції дізналися, що батька знайшли мертвим. ОСОБА_9 увечері цього ж дня їздив до Білопілля на впізнання батька. Останнього може охарактеризувати лише з позитивного боку, спиртним не зловживав, був спокійною, розсудливою та неконфліктною людиною .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що інколи для своїх особистих потреб купує у людей метал. Десь у липні 2021 придбав у якогось хлопця мідну проволоку. Про це потім він розповів працівникам поліції. У кого саме він її купив вже не пам`ятає.

Незважаючи на показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який частково визнав свою причетність до умисного вбивства і розбійного нападу на ОСОБА_12 і наполягав на тому, що не хотів вбивати останнього, його винуватість у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, повністю підверджується також такими письмовими доказами:

-рапортами помічника ЧЧ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП від 05.07.2021, 06.07.2021 про зникнення ОСОБА_12 та виявлення трупа чоловіка в котловані колишньої водонапірної башти (том 1 а. п. 235, 238, 240);

-рапортом заступника начальника СКП ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ОСОБА_21 про виявлення розбійного нападу на ОСОБА_12 (том 1 а. п. 241);

-протоколом огляду місця події з фототаблицею від 05.07.2021 та флеш-картою з відеозаписом до нього, що проводився за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , з якого вбачається, що під час огляду домоволодіння АДРЕСА_2 , де сталося вбивство ОСОБА_12 , виявлені та вилучені сліди пальців рук на фотознімку, аркуші паперу; сліди взуття; виріз з килиму, просякнутий речовиною бурого кольору; болгарку; частини шухляди комоду зі слідами зрізу. Оглядом встановлено, що у будинку розкидані речі та документи, пошкоджені меблі. Як пояснив ОСОБА_7 , зроблено це було з метою імітувати пограбування ОСОБА_12 , щоб приховати сліди злочинів (том 1 а. п. 242, том 2 а. п. 1-27);

-протоколом огляду від 03.08.2021 циліндричного замка, що виявлений під час огляду місця події за місцем проживання загиблого ОСОБА_12 , та ключа від цього замка, який відповідно до заяви від 03.08.2021 видала потерпіла ОСОБА_6 . При огляді встановлено, що металевий корпус замка пошкоджений. У судовому засіданні встановлено, що пошкоджений цей замок під час проникнення нападників у будинок ОСОБА_12 (том 2 а. п. 53-58);

-висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-21/9059-ТР від 13.08.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 03.08.2021, з якого вбачається, що врізний циліндричний замок, вилучений 06.07.2021 в ході огляду місця події за фактом розбійного нападу на ОСОБА_12 , несправний (том 2 а. п. 60, 62-66). Як встановлено судом, вказаний замок був пошкоджений злочинцями під час вибиття вхідних дверей до будинку;

-висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-21/8504-ТР від 29.07.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 22.07.2021, з якого вбачається, що сліди напилу, виявлені на лицевій стороні частини шухляди, наданої на дослідження за фактом розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 , придатні для порівняльного дослідження за загальними ознаками знаряддя і зроблені вони відрізним кругом такої ж товщини, що і відрізний круг, приєднаний до кутової шліфувальної машини (болгарки), наданої на дослідження. Предметом дослідження цієї експертизи були частини шухляди та болгарка, що виявлені та вилучені під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 (том 2 а. п. 67, 69-75). Як встановлено судом, це злочинці після розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 намагалися приховати сліди злочину, імітували пограбування і за допомогою болгарки пошкодили шухляду на комоді;

-протоколом огляду місцевості від 06.07.2021 з фототаблицею та флеш-картою з відеозаписом до нього, під час якого у котловані з водою колишньої водонапірної бетонної башти неподалік від вул. С. Гордієнка в м. Білопілля виявлений труп ОСОБА_12 . Місце знаходження трупу вказав саме ОСОБА_7 (том 2 а. п. 126-144);

-протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 06.07.2021, під час якого ОСОБА_9 впізнав труп свого тестя ОСОБА_12 (том 2 а. п. 146-147);

-протоколом огляду трупа від 06.07.2021 та фототаблицею до нього, згідно з якими слідчий з участю понятих, криміналіста, судово-медичного експерта оглянув труп ОСОБА_12 і на ньому виявив тілесні ушкодження, що описані у висновку судово-медичної експертизи №75 від 03.08.2021. Під час огляду були вилучені труси, зрізи нігтів з обох рук трупа, зроблений відбір волосся з 5-ти ділянок голови (том 2 а. п. 148-156);

-висновком судово-медичної експертизи №75 від 03.08.2021, що проводилась на підставі постанови слідчого від 06.07.2021, з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_12 є напад з використанням фізичної сили з метою вбивства чи нанесення ушкоджень, що призвів до травми печінки з її розривом та гострого малокрів`я органів. Пошкодження у вигляді розриву печінки, переломів ребер, крововиливів у м`які тканини та синців могли утворитися в результаті дії тупих предметів, що мають властивості твердих, незадовго до моменту настання смерті за механізмом удару та тиснення. Пошкодження у вигляді розриву печінки має ознаки тяжких за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Всього потерпілому було нанесено не менше 30-ти ударів по різним ділянкам тіла. З моменту нанесення пошкоджень до моменту настання смерті пройшов час близько 20 хвилин. Отже, нанесення такої великої кількості ударів загиблому ОСОБА_12 , від яких він помер на місці приблизно через 20 хвилин після їх завдання, свідчить про умисел злочинців на спричинення йому смерті. Як зазначив ОСОБА_7 , то до їхнього нападу тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 він не бачив (том 2 а. п. 161-165);

-протоколом огляду місцевості від 09.07.2021 з фототаблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_11 видав слідчому ОСОБА_22 мотки мідної проволоки в кількості 10 штук, які 04.07.2021 придбав у хлопця ромської національності. 13.07.2021 ухвалою слідчого судді на ці 10 мотків мідної проволоки накладений арешт. Як встановлено судом, мідну проволоку, що викрадена у ОСОБА_12 , ОСОБА_11 продав ОСОБА_7 (том 2 а. п. 177-188, 194-195);

-висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-21/8578-ТВ від 27.07.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 23.07.2021, відповідно до якого вартість 1,06 кг міді станом на 04.07.2021 становить 210 грн (том 2 а. п. 198, 201-204);

-DVD+R диском з відео з камер відеоспостереження, що розташовані на магазині «Ямал-204», за 04.07.2021, при перегляді якого встановлено, що від магазину відходять два молодих чоловіка, один з яких ОСОБА_7 , а за ними йшов загиблий ОСОБА_12 . Вказаний доказ отриманий слідчим відповідно до вимог ст. 93 КПК України по його запиту (том 2 а. п. 205-207);

-протоколом огляду зазначеного відеозапису від 13.08.2021, під час перегляду якого заступник директора ДНЗ «Білопільське ВПУ» ОСОБА_23 впізнала двох молодих чоловіків, що зображені на відео, як учнів їх навчального закладу ОСОБА_7 та ОСОБА_16 (том 2 а. п. 209-211);

-протоколом слідчого експерименту від 07.07.2021 та флеш-картою з відеозаписом до нього, що була переглянута в судовому засіданні, під час якого ОСОБА_7 розповів та показав, як і при яких обставинах 04.07.2021 він та ОСОБА_16 проникли до будинку ОСОБА_12 , як умисно завдали йому тілесні ушкодження, як позбавили його життя та заволоділи мідним дротом (том 2 а. п. 229-254);

-висновком судово-медичної експертизи №199 від 03.08.2021, що проводилась на підставі постанови слідчого від 02.08.2021, відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_12 , може частково відповідати механізму утворення тілесних ушкоджень, продемонстрованому підозрюваним ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту з його участю 07.07.2021, так як підозрюваний показує невелику кількість ударів, у той час як при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлено, що йому спричинено близько 30 травмуючих дій. Суд зазначає, що усі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, заподіяні йому саме під час нападу 04.07.2021, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №75 від 03.08.2021 та показаннями самого ОСОБА_7 (том 3 а. п. 1, 2);

-висновком судово-медичної експертизи №158 від 03.08.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 08.07.2021, з якого вбачається, що при обстеженні ОСОБА_7 судмедекспертом 08.07.2021 тілесних ушкоджень у нього не виявлено. Відсутність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень свідчить про те, що під час нападу на ОСОБА_12 04.07.2021 останній не чинив супротиву і наносити йому удари приводу у ОСОБА_7 не було (том 3 а. п. 3-5);

-протоколом обшуку від 07.07.2021, флеш-картою з відеозаписом до нього та описом речей, що були вилучені під час обшуку, який проводився на підставі ухвали слідчого судді від 07.07.2021, під час якого за місцем проживання ОСОБА_7 виявлені та вилучені 7 фрагментів ізоляції у вигляді фольги, фрагмент мідної жили, фрагмент двожильного мідного проводу. Як встановлено судом, це залишки від мідного проводу, що був викрадений злочинцями у ОСОБА_12 у день його вбивства, який ОСОБА_7 за місцем свого проживання обпалив з метою знищення ізоляції і у подальшому продав свідку ОСОБА_11 (том 3 а. п. 6-15, 173);

-протоколом огляду предметів від 12.07.2021 лише в частині огляду болгарки, під час якого оглянута болгарка з відрізним кругом, що належала ОСОБА_12 і 05.07.2021 вилучена під час огляду місця події за місцем проживання загиблого. Цією болгаркою ОСОБА_7 пошкодив шухляду комоду у будинку, імітуючи пограбування з метою приховати сліди вбивства. Щодо огляду інших предметів, що описані у цьому протоколі огляду, детально буде зазначено нижче (том 3 а. п. 23-32);

-висновками судово-медичних (імунологічних) експертиз №647 від 21.07.2021, №680 від 29.07.2021, що проводились на підставі постанов слідчого від 15.07.2021 та 22.07.2021, згідно з якими кров обвинуваченого ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютинінами анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО, кров загиблого ОСОБА_12 належить до групи АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО (том 3 а. п. 65, 68-70, 71, 74-76);

-висновком судово-імунологічної експертизи №674 від 12.08.2021, що проводилась на підставі постанови слідчого від 22.07.2021, згідно з яким на вирізі з килимового покриття, що був вилучений під час огляду місця події, а саме домогосподарства АДРЕСА_2 , знайдена кров людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_12 (том 2 а. п. 77, 80-82);

-висновком судово-психіатричної експертизи №313 від 02.08.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 23.07.2021, з якого вбачається, що під час вчинення злочину та на даний час ОСОБА_7 виявляв та виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність), може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Легка розумова відсталість (легка дебільність) є вродженою вадою інтелектуально-мнестичного недорозвитку. За своїм психічним станом ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (том 3 а. п. 88, 89-92);

-висновком судової психологічної експертизи №1574 від 09.09.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 19.07.2021, з якого вбачається, що під час проведення слідчого експерименту ознаки здійснення на ОСОБА_7 психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні вище вказаної слідчої дії відсутні, а саме відсутні ознаки здійснення на нього прямого психологічного тиску (том 3 а. п. 93, 97-112).

Отже, вказаними доказами повністю підтверджується винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Жоден із зазначених вище доказів сторона захисту не просила визнати неналежними чи недопустимими.

Окрім того, суд зазначає, що на підтвердження винуватості ОСОБА_7 прокурор надала протокол від 06.07.2021 прийняття його заяви про вчинене кримінальне правопорушення, який повідомив про вбивство ним ОСОБА_12 (том 1 а. п. 236-237).

Захисник ОСОБА_8 просив визнати вказаний протокол недопустимим доказом, бо у ньому не зазначені хід та порядок його складання, складався він без захисника.

Як вбачається із заяви ОСОБА_7 , то 06.07.2021 начальником СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_24 прийнято від ОСОБА_7 повідомлення про зізнання у вбивстві ОСОБА_12 . У цій заяві зазначено, що ОСОБА_7 попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину. Про право не свідчити проти себе та право на захист при цьому ОСОБА_7 роз`яснено не було. Під час прийняття заяви захисник участі не приймав, були присутні два співробітника поліції ОСОБА_25 , ОСОБА_26 там ще дві особи це - ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , статус яких не зазначений і їх участь під час прийняття заяви ОСОБА_7 невідома.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні №12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.Підозрюваний,обвинуваченийчи підсудний має право на захист.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, таке діяння як отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

ЄСПЛ у своїй практиці (зокрема, рішення «Балицький проти України», «Шабельник проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України») дотримується чіткої думки, що використання доказів, отриманих із порушенням права на мовчання та свободи від самовикриття, які лежать у основі поняття справедливого судового розгляду, є порушеннями загальновизнаних міжнародних стандартів.
Отже, при прийнятті заяви ОСОБА_7 не було роз`яснено його право не свідчити проти себе та право на захист, у тому числі і на безоплатного захисника, хоча зізнавався він у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено найсуворіше покарання у виді довічного позбавлення волі.
Вказане свідчить про порушення права на захист ОСОБА_7 .
Окрім того, ОСОБА_7 роз`яснена ст. 383 КК України, хоча кримінальна відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення особою про вчинення злочину нею самою (самообмова) не передбачена і, повідомляючи про вчинення ним особливого тяжкого злочину, суб`єктом цього злочину він не міг бути, а тому і попереджати його про кримінальну відповідальність за цією статтею законних підстав не було.
Враховуючи викладене, суд визнає протокол прийняття 06.07.2021 заяви ОСОБА_7 про вчинене ним кримінальне правопорушення недопустимим доказом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 прокурором наданий протокол огляду місцевості від 06.07.2021, який складений 06.07.2021 у службовому кабінеті №16 ВП №1 (м. Білопілля) старшим слідчим ОСОБА_22 під час видачі ОСОБА_7 свого одягу (том 2 а. п. 218-222).

Вказаний протокол адвокат ОСОБА_8 просив визнати недопустимим доказом, бо огляд місцевості проведений з участю ОСОБА_7 у період часу з 23:35 до 23:55 год., що суперечить вимогам ст. 223 КПК України, і без захисника, хоча ОСОБА_7 у цей час вже офіційно був затриманий за підозрою у вчиненні злочину.

Суд зазначає, що місцем огляду є кабінет №16 СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП, де знаходився ОСОБА_7 , який тримає в руках футболку та спортивні штани. Потім у присутності понятих цей одяг він добровільно видав слідчому.

Вказаний огляд проведений у період часу з 23:35 до 23:55 год.

Як вбачається з протоколу огляду місцевості від 06.07.2021 (том 2 а. п. 126-145), який проведений у період часу з 18:23 до 20:34 год., то після виявлення у котловані трупа ОСОБА_12 слідчий ОСОБА_22 оголосив ОСОБА_7 про його затримання і надав вказівку оперативним працівникам одягнути на нього кайданки. Фактичне його затримання за підозрою у вчиненні злочину відбулося о 18:58 год.

Відповідно до протоколу затримання від 06.07.2021 ОСОБА_7 о 20:58 год. затриманий за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину на підставі ст. 208 КПК України (том 2 а. п. 212-216).

Згідно з дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області, яке видано 06.07.2021 о 19:19 год., адвокату ОСОБА_8 доручено здійснення захисту інтересів ОСОБА_7 , який затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (том 2 а. п. 217).

Отже, під час видачі одягу у кабінеті слідчого 06.07.2021 у період часу з 23:35 до 23:55 год ОСОБА_7 вже був затриманий за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину відповідно до ст. 208 КПК України, йому вже був призначений адвокат ОСОБА_8 , але слідча дія проведена без участі останнього, чим порушено право на захист ОСОБА_7 .

Також суд зазначає, що кабінет слідчого, де знаходився затриманий за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину ОСОБА_7 , у розумінні ст. 237 КПК України не є місцевістю, де необхідно провести огляд з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, проведення огляду після 22 год. дійсно є порушенням вимог ч. 4 ст. 223 КПК України, оскільки цей випадок не був невідкладний і затримка у його проведенні не могла призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі ОСОБА_7 .

Протилежного сторона обвинувачення суду не довела.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п. 3 ст. 87 КПК України н едопустимими є докази,отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованихКонституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:порушення права особи на захист.

Оскільки протокол огляду місцевості від 06.07.2021 отриманий з порушенням вимог ст. 223 КПК України та з істотним порушенням права ОСОБА_7 на захист, тому суд визнає його недопустимим доказом.

Прокурор надала суду протокол обшуку від 07.07.2021, флеш-карту з відеозаписом до нього та описом речей, що були вилучені під час обшуку, який проводився на підставі ухвали слідчого судді від 07.07.2021 і під час якого за місцем проживання ОСОБА_16 виявлені та вилучені спортивні штани, шорти, кеди (том 3 а. п. 49-57, 173).

Сторона захисту не заперечувала щодо долучення до провадження протоколу обшуку.

Але суд зазначає, що вказаний протокол обшуку винуватість ОСОБА_7 як не підтверджує, так і не спростовує, бо під час проведення обшуку був вилучений лише одяг ОСОБА_16 .

Доказів на підтвердження того, що вказані речі мають будь-яке значення для кримінального провадження, суду не надано.

Тому зазначений протокол обшуку суд визнає неналежним доказом.

Як зазначалося вже вище, прокурор надала протокол огляду предметів від 12.07.2021, під час якого оглянуті болгарка з відрізним кругом, що належала ОСОБА_12 ; одяг та взуття ОСОБА_16 , що вилучені під час обшуку 07.07.2021; одяг ОСОБА_7 , що виданий ним у кабінеті слідчого відповідно до протоколу огляду місцевості від 06.07.2021.

Захисник просив визнати вказаний протокол недопустимим доказом, бо предметом огляду був одяг ОСОБА_7 , що вилучений з порушенням вимог КПК України на підставі протоколу огляду місцевості, який є недопустимим доказом.

Суд зазначає, що стосується огляду болгарки з відрізним кругом, то в цій частині протокол огляду є належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_7 , про зазначалося вище.

Щодо огляду одягу та взуття ОСОБА_16 , то в цій частині протокол є неналежним доказом винуватості ОСОБА_7 , оскільки ці предмети не мають жодного доказового значення для кримінального провадження.

Що стосується огляду одягу ОСОБА_7 , то в цій частині протокол огляду є недопустимим доказом, виходячи з такого.

ЄСПЛ у своєму рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 ЄСПЛ зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
Суд зазначає, оскільки 12.07.2021 слідчим оглянутий одяг ОСОБА_7 , що вилучений на підставі протоколу огляду місцевості від 06.07.2021, який визнаний судом недопустимим доказом, тому вказаний протокол огляду предметів в частині огляду одягу ОСОБА_7 слідвизнати недопустимим, застосувавши доктрину «плодів отруєного дерева».

Прокурором суду також надані:

-висновок судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/119-21/8437-Д від 26.07.2021, згідно з яким усі сліди рук, що вилучені під час огляду місця події за місцем проживання загиблого ОСОБА_12 , придатні до ідентифікації і усі вони залишені загиблим ОСОБА_12 (том 2 а. п. 39-52);

-висновок судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-21/8440-ТР від 28.07.2021, з якого вбачається, що сліди, відображені на фотознімку, вилученому 05.07.2021 під час огляду місця події за фактом розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 в будинку АДРЕСА_2 , придатні для порівняння за загальними ознаками (том 2 а. п. 78-82);

-висновок судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-21/8441-ТР від 26.07.2021, з якого вбачається, що слід, відображений на аркуші паперу, що вилучений 05.07.2021 під час огляду місця події за фактом розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 в будинку АДРЕСА_2 , придатний для порівняння за загальними ознаками (том 2 а. п. 85-90);

-висновок судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-21/8442-ТР від 23.07.2021, з якого вбачається, що слід слідоутворюючого об`єкту, відкопійований на відрізку темної дактилоплівки, що вилучений 05.07.2021 під час огляду місця події за фактом розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 в будинку АДРЕСА_2 , придатний для порівняння за загальними ознаками (том 2 а. п. 93-96);

-висновок судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-21/9065-ТР від 13.08.2021, з якого вбачається, що два сліди слідоутворюючих об`єктів, відображені на зворотній стороні фотознімку, що вилучені 05.07.2021 під час огляду місця події за фактом розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 в будинку АДРЕСА_2 , залишені не взуттям, вилученим 07.07.2021 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , а іншим слідоутворюючими об`єктами (том 2 а. п. 99-105);

-висновок судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-21/9057-ТР від 16.08.2021, з якого вбачається, що слід (сліди), відпокпійований на відрізок дактилоскопічної плівки, вилучений 05.07.2021 під час огляду місця події за фактом розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , наданий на дослідження, залишений не взуттям, вилученим 07.07.2021 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , а іншим слідоутворюючим об`єктом (том 2 а. п. 108-114);

-висновок трасологічної експертизи №СЕ-19/119-21/9063-ТР від 12.08.2021, з якого вбачається, що слід, відображений на аркуші паперу, що вилучений 05.07.2021 під час огляду місця події за фактом розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 в будинку АДРЕСА_2 , залишений не взуттям, вилученим 07.07.2021 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , а іншим слідоутворюючим об`єктом (том 2 а. п. 117-125).

Суд зазначає, що вказані висновки експертиз як не підтверджують, так і не спростовують винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому є неналежними доказами.

У той же час, вони підтверджують розмір судових витрат, що понесені державою на їх проведення під час здійснення досудового розслідування. Призначення та проведення цих експертиз здійснювалося з метою дослідження речових доказів, що були вилучені під час оглядів місця події, місцевості та обшуків, бо це мало значення для кримінального провадження.

Сторона захисту не заперечувала проти необхідності проведення вказаних експертиз під час досудового розслідування і у судовому засіданні не довела безпідставності їх призначення.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілу, свідків, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Хоча частина доказів судом визнана недопустимими та неналежними, але це не вплинуло на встановлення під час судового розгляду винуватості ОСОБА_7 в умисному позбавленні життя ОСОБА_12 та розбійному нападі на нього.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що не хотів вбивати ОСОБА_12 , наносив удари останньому лише для того, щоб подолати його опір.

Але вказана версія обвинуваченого не знайшла свого об`єктивного підтвердження, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень. Причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, до домоволодіння, яке належало і в якому у той час перебував ОСОБА_12 , прийшли без запрошення останнього за власною ініціативою.

У судовому засіданні ОСОБА_7 зазначив, що потерпілий вчинив опір, який полягав у тому, що він кричав на них та йшов з піднятими руками.

Але суд зазначає, що за віком та станом здоров`я ОСОБА_12 , будучи людиною похилого віку, будь-якої загрози для нападників не представляв, тому тілесні ушкодження завдані йому без будь-яких причин.

Окрім того, у судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив, що потерпілого не боявся.

До вчинення злочину між потерпілим та обвинуваченим конфліктних ситуацій чи неприязних стосунків не було.

Тому суд вважає, що у ОСОБА_7 не було законних та обґрунтованих підстав для позбавлення життя потерпілого і вчинив він цей злочин з прямим умислом.

Аналізом наданих суду доказів встановлено, що обвинувачений та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, діяли цілеспрямовано з метою, яка була направлена саме на позбавлення життя ОСОБА_12 .

Про це свідчить і той факт, що потерпілому завдано не менше ніж 30 ударів, переважна їх кількість нанесена саме у ділянку грудної клітки, де розташовані життєво-важливі органи людини. Між нанесенням тілесних ушкоджень нападниками у життєво-важливі органи та настанням смерті потерпілого пройшов час близько 20 хвилин і шансів вижити у ОСОБА_12 вже не було, навіть і у випадку своєчасного надання йому медичної допомоги.

Під час судового розгляду ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_12 завдав лише два удари та не бачив, що робив інший співучасник.

Але вказане спростовується протоколом слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 , під час проведення якого він пояснив і продемонстрував на місці вчинення злочинів, що наніс ОСОБА_12 не менше двох ударів ногою та трьох ударів рукою у життєво-важливі органи. Також зазначив, що утримували потерпілого вони удвох, щоб той не встав. Деякий час він залишався біля ОСОБА_12 , не даючи йому змоги встати.

Окрім того, ОСОБА_7 вказав і на те, як наносив удари ОСОБА_12 і його співучасник.

Отже, у судовому засіданні ОСОБА_7 намагався зменшити свою участь у вчиненні злочинів та перекласти більшу відповідальність на іншого співучасника.

Крім того, суд звертає увагу і на ставлення ОСОБА_7 до наслідків вчинених діянь. Після здійснення своїх дій обвинувачений ОСОБА_7 та його співучасник не тільки не прийняли заходів щодо виклику карети швидкої допомоги та поліції, не дочекалися їх на місці події, а, навпаки, втекли з місця вчинення злочинів та кинули труп ОСОБА_12 до водонапірної башти з метою приховування наслідків вчиненого.

Отже, винуватість ОСОБА_7 як в умисному позбавленні життя ОСОБА_12 , так і в розбійному нападі на нього в судовому засіданні підтвердилась повністю.

Суд вважає, що ОСОБА_7 зазначеними умисними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме:

-вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб;

-розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, вчинений за попередньої змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання та навчання ОСОБА_7 характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, не інвалід, перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає активне сприяння розкриттю злочинів під час досудового розслідування, бо він правдиво повідомив про знаходження трупа ОСОБА_12 , про викрадення мідного дроту та його продаж свідку ОСОБА_11 .

У обвинувальному акті пом`якшуючою обставиною зазначено щире каяття обвинуваченого.

Але суд не може вказану обставину визнати пом`якшуючою, оскільки щирого каяття ОСОБА_7 суду не продемонстрував, бо вчинені ним злочини критично не оцінив, винуватіть повністю не визнав, хвилювався лише про свою подальшу долю.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає те, що він вчинив злочин щодо особи похилого віку.

При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого суд враховує, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Враховуючи обставини скоєння злочинів, вказану вище обтяжуючу покарання обставину, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним, відсутність з його боку щирого каяття, а також суспільну небезпечність вчинених ним злочинів та тяжкість суспільно небезпечних наслідків, що настали у виді смерті ОСОБА_12 , реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, суд вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів, тому виправлення ОСОБА_7 можливе в разі застосування до нього покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, окрім житла.

У провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 та законного представника Череповського ОСОБА_29 про відшкодування моральної шкоди у сумі 500 000 грн та майнової шкоди у сумі 12 919 грн, яка складається з витрат на поховання чоловіка (том 1 п. 36-41, том 3 а. п. 186-192).

Обвинувачений ОСОБА_7 позов визнав повністю.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілою ОСОБА_6 на обґрунтування позову про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 12 919 грн надано договір-замовлення серії 2-В №040369 від 07.07.2021 про надання КП «Спецкомбінат» ритуальних послуг при організації поховання ОСОБА_12 на суму 9 361 грн, договір-замовлення серії 2-В №04008 від 07.07.2021 про надання КП «Спецкомбінат» ритуальних послуг при організації поховання ОСОБА_12 на суму 3 558 грн та чеки про перерахування цих сум КП «Спецкомбінат», з яких вбачається, що вказані кошти дійсно витрачені на ритуальні послуги, пов`язані з похованням загиблого ОСОБА_12 .

Отже, сума майнових витрат, що підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 , складає 12 919 грн.

Щодо відшкодування моральної шкода, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з із знищенням або пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілій моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь цивільного позивача, суд враховує роз`яснення пунктів 3 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», в якому зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачці моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що моральна шкода потерпілій завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_7 і полягає вона в тому, що в результаті вбивства її чоловіка тяжкість вимушених втрат є непоправною та такою, яку неможливо компенсувати у будь-який спосіб.
Суд дійшов висновку про те, що втрата чоловіка потерпілою безумовно призвела до душевних переживань, порушила її звичайний спосіб життя, тобто завдала їй моральної шкоди, при визначенні розміру відшкодування якої суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, характер і тривалість цих втрат, їх наслідки та інші обставини, що мають значення.

Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер і обсяг душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 , а також і те, що моральну шкоду не можливо відшкодувати в повному обсязі, так як немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, гідності особи, а тому суд вважає за необхідне позов про стягнення моральної шкоди задовольнити повністю і стягнути з обвинуваченого на її користь 500 000 грн.
Окрім того, суд зазначає, що потерпіла моральну та майнову шкоду просила стягнути як з ОСОБА_7 , так і законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_16 ОСОБА_29 .
Але суд розглядає кримінальне провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України лише стосовно ОСОБА_7 , якому висунуте обвинувачення у цьому кримінальному провадженні,а тому майнов та моральн шкода що завдан потерпілій, стягується лише з ОСОБА_7 .

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави 26771,92 грн процесуальних витрат за проведення експертиз (том 2 а. п. 38, 61, 68, 77, 84, 92, 98, 107, 116, 200, том 3 а. п. 95).
Ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду від 08, 09, 13 липня 2021 року накладений арешт на речові докази, який підлягає скасуванню, оскільки відпала потреба в ньому.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

- за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією усього належного майна, окрім житла;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього належного майна, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією усього належного йому майна, окрім житла.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з 06 липня 2021 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 12 919 грн майнової шкоди та 500 000 грн моральної шкоди, а всього - 512 919 (п`ятсот дванадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень.

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної та майнової шкоди з ОСОБА_29 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 26 771 грн 92 коп. процесуальних витрат.

Скасувати арешт, що накладений на корпус замка з циліндричним механізмом, мобільний телефон «Samsung», болгарку «STERN» з відрізним кругом, частину шухляди комоду, аркуш паперу формату А4, фотокартку з груповим зображенням людей, виріз з килиму, 10 жмутів мідного проводу, три мідні пластини, футболку чорного кольору в смужку жовтого кольору, спортивні синтетичні штани чорного кольору з лампасами білого кольору, 7 фрагментів обгорілої фольги з ізоляцією електричного кабелю, 1 мідну жилу довжиною 7 см, відрізок двожильного мідного електричного кабелю, спортивні брюки чорного кольору з логотипом «NIKE», обрізані під шорти, обрізану штанину зі спортивних штанів чорного кольору, кеди чорного кольору (том 2 а. п. 33-34, 194-195, 225-226, том 3 а. п. 20-21, 60-61).

Речові докази:

-корпус замка з циліндричним механізмом, 6 слідів рук, частину шухляди комоду, аркуш паперу формату А4, 2 сліди взуття, виріз з килиму, 10 жмутів мідного проводу, три мідні пластини, 7 фрагментів обгорілої фольги з ізоляцією електричного кабелю, 1 мідну жилу довжиною 7 см, відрізок двожильного мідного електричного кабелю, спортивні брюки чорного кольору з логотипом «NIKE», обрізані під шорти, обрізану штанину зі спортивних штанів чорного кольору, кеди чорного кольору, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУПН в Сумській області, знищити (том 2 а. п. 28, 189-193, том 3 а. п. 16-18, 58-59);

-мобільний телефон «Samsung», болгарку «STERN» з відрізним кругом, фотокартку з груповим зображенням людей, ключ від циліндричного замка, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУПН в Сумській області, повернути потерпілій ОСОБА_6 (том 2 а. п. 28, 59);

-оптичний диск з відеозаписом з камери зовнішнього спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити там же (том 2 а. п. 207-208);

-футболку чорного кольору в смужку жовтого кольору, спортивні синтетичні штани чорного кольору з лампасами білого кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУПН в Сумській області, повернути ОСОБА_7 (том 2 а. п. 223).

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді