Справа № 174/791/21
н/п 1-кп/174/67/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

законний представника неповнолітнього

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000031 , відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, військовозобов`язаний, має вищу освіту, не одружений, працює на ТОВ "Вільногірський завод залізобетонних виробів", електрозварник ручного зварювання, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушенняпроступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області № 2-399/05 від 29.03.2005 зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, достовірно знаючи про факт стягнення з нього аліментних зобов`язань, будучи працездатним, не маючи протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для несплати встановлених рішенням суду аліментів, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, в період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року включно, призначені йому аліменти згідно вказаного рішення суду не виплачував, іншої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав, на попередження державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про необхідність погашення заборгованості та відповідальності за ухилення від сплати аліментів не реагував. Разом з тим, упродовж вказаного періоду часу ОСОБА_6 отримував дохід за місцем свого офіційного працевлаштування, про який державного виконавця не повідомляв, а саме: 2019 рік 4 квартал 15 774,89 грн. (ТОВ «Вільногірський завод залізобетонних виробів» - заробітна плата); 2020 рік 4 квартал 225,81 грн. (Дніпропетровський обласний центр зайнятості соціальні виплати); 2021 рік 1 квартал 1 581,75 грн. (ТОВ «Вільногірський завод залізобетонних виробів» - заробітна плата); 3 290,32 грн. (Дніпропетровський обласний центр зайнятості соціальні виплати); 2021 рік 2 квартал 5 285 грн. (ТОВ «Вільногірський завод залізобетонних виробів» - заробітна плата); 1 892 грн. (Дніпропетровський обласний центр зайнятості соціальні виплати), тим самим злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини.

У результаті вищевказаного тривалого ухилення від виконання покладених судом обов`язків щодо сплати коштів на утримання дитини з боку ОСОБА_6 , згідно довідки, наданої Вільногірським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2021 складає 61 243,62 грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці.

04.11.2021 року між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні - ОСОБА_6 з іншого боку та за участі захисника - адвоката ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений ОСОБА_6 , повністю визнає свою вину у інкримінованому йому діянні та щиро розкаюється у вчиненому, при цьому сторони досягли порозуміння, щодо призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення -проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України у виді 1 року обмеження волі. Визначення терміну іспитового строку віднесено на розсуд суду. На підставі ст. 76 КК України визначено покласти наОСОБА_6 , наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні-проступку, передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України, щиро каявся та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки затвердження даної угоди, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Підтвердив, що угода укладена ним добровільно, він розуміє суть обвинувачення, в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості все викладено вірно, згоден із визначеною мірою покарання. Крім того, повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.
Потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечували, підтвердили подання заяви про надання згоди на укладення угоди. Потерпілому та його законному представнику було запропоновано надати пояснення та заявити клопотання, роз`яснені наслідки затвердження угоди щодо її апеляційного оскарження та можливість скасування вироку за клопотанням прокурора.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просять затвердити угоду про визнання винуватості, потерпілого та його законного представника, які не заперечують проти її затвердження, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, з`ясувавши позицію потерпілого та його законного представника, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Так, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 , вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, а саме, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються, як щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Судом врахувано думку потерпілого, оглянуто заяву законного представника потерпілого, яка надала згоду на укладення означеної угоди, характеризуючі особу матеріали, довідку з місця роботи.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України слідує, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

На суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов?язки щодо перевірки можливості її затвердження, ніж ті, які прямо передбачені у ст. 474 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При прийнятті рішення судом з`ясовано, що сторони усвідомлюють зміст укладеної угоди, свої права, а також наслідки укладання, затвердження угоди, та наслідки її невиконання.
Речові докази відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстави для його обрання відсутні.

Вказані питання мають бути обов`язково вирішені при ухваленні вироку судом відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України та абз. 2 ч. 3 ст. 475 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 листопада 2021 року по кримінальному провадженню за № 0000031 від 20.08.2020 року, укладену між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_6 з іншого боку, за участю захисника - адвоката ОСОБА_7 .

Призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 164 КК України узгоджене сторонами покарання у виді 1 року обмеження волі.На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 (один) рік. На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст. 165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.
Роз`яснити ОСОБА_6 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України. У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку у встановлений законом строк.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Положеннями КПК України право потерпілого оскаржити вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості не передбачено.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1