Справа № 314/300/22
Провадження № 1-в/314/204/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2022 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ подання Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Новомосковськ, Дніпропетровська область, українця, громадянин України, освіта не повна середня, не одружений, до засудження не працював, до засудження мешкав та зареєстрований: АДРЕСА_1 , засудженого:
-16.04.2019 року Новомосковським міськрайсудом Дніпропетровської області за ст. 15 ч. 2, 185 ч 2, 15 ч 2 , 185 ч 3, 263 ч 1, 70 ч 1 КК України до 3 років 2 місяця позбавлення волі.
-27.02.2020 року Новомосковським міськрайсудом Дніпропетровської області за ст. 185 ч 2 , 185 ч 3 , 15 ч 3 , 185 ч 3 , 190 ч 2 , 70 ч 1 КК України до 4 років місяця позбавлення волі. На підстав ст. 70 ч 4 КК України , шляхом часткового складання призначити покарання за вироком Новомосковського міськрайсудом від 16.04.2019 року остаточний строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Залік з 19.12.2018 року по 27.02.2020 року.
за участю прокурора: ОСОБА_4 , представника установи: ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 , про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

Початок строку: 19.12.2018 року Кінець строку: 19.06.2023 року
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло подання Державної установи «Вілдьнянська виправна колонія (№20)» стосовно засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.12.2018.
Під час тримання в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», де знаходився з 21.12.2018 року по 26.10.2019 року характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень не мав.
Під час тримання в державній установі «Жовтоводська установа виконання покарань № (26)» де знаходився з 26.10.2019 року по 07.02.2020 року характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень не мав.
Під час тримання в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань(№4)», де знаходився з 07.02.2020 року по 05.05.2020 року характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання порушував. Заохочень не мав.
Під час тримання в державній установі «Жовтоводська установа виконання покарань (№26)» де Знаходився з 05.05.2020 року по 06.11.2020 року характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень не мав.
З 06.11.2020 року відбуває покарання у державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». За час відбування покарання характеризується наступним чином, вимоги режиму відбування покарання не порушує. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки 3 рази заохочувалася правами начальника установи. На виробництві установи працевлаштований різноробом в цеху № 3, до праці ставиться сумлінно.
Завжди дотримується правомірних ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії.
У в заємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний
Утримує у порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.
Представник установи виконання покарань та сам засуджений підтримали подання установи.

Прокурор вважає, що подання належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на те, що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

За ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу, отже в ухвалі суду визначається строк умовно-дострокового звільнення, що співпадає зі строком невідбутої частини покарання.

Строк за ч.1 ст.251 ЦК України є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Початок строку умовно-дострокового звільнення та строку невідбутої частини покарання не може бути пов`язаним з моментом постановлення та оголошення ухвали суду, оскільки умовно-дострокове звільнення пов`язується з моментом набрання ухвали суду законної сили та її фактичним виконанням.

Засуджений, після постановлення та оголошення ухвали суду про умовно-дострокове звільнення до набрання законної сили ухвали суду та її фактичного виконання продовжує відбувати покарання, ч.6 ст.539 КПК України визначає процесуальну можливість прокурора апеляційного оскарження ухвали суду про умовно-дострокове звільнення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що початок строку умовно-дострокове звільнення та строку невідбутої частини покарання (в залежності від реалізації процесуальних прав учасників та наслідків апеляційного перегляду) на час постановлення та оголошення ухвали не може бути визначений чітким терміном календарною датою (у розумінні ч.2 ст.251 ЦК України), що пов`язується з неможливістю визначити такий строк роками, місяцями, днями на час постановлення та оголошення ухвали суду, а має пов`язуватися з настанням події, з якою пов`язано його початок набранням ухвали суду законної сили та її виконання.

Суд не має можливості чітко та передбачувано визначити дату початку умовно-дострокового звільнення та строку невідбутої частини покарання, оскільки початок такого строку пов`язується з набранням ухвали законної сили та її виконання та залежить від реалізації процесуального права прокурора оскаржити ухвалу суду, що передбачити на час постановлення та оголошення ухвали суду неможливо.

За ч.1 ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується за наслідками набрання ухвали про умовно-дострокове звільнення законної сили та її фактичного виконання, суд приходить до висновку, що строк умовно-дострокового звільнення та строк невідбутої частини покарання має визначатись періодом у часі з моменту набрання ухвали про умовно-дострокове звільнення законної сили та її фактичного виконання до кінця строку покарання за вироком суду.

Отже, суд встановлює строк умовно-дострокового звільнення та строк невідбутої частини покарання: з моменту набрання ухвали про умовно-дострокове звільнення законної сили та її виконання - до 19.06.2023 (кінець строку покарання за вироком суду).

Зазначене, на переконання суду, буде відповідати принципам правової визначеності та передбачуваності закріпленим Європейською конвенцією з захисту прав людини і основоположних свобод та визначати чіткий строк з визначеним початком та терміном закінчення.

Відповідно до ч.6 ст.539 КПК України за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст.537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :
Подання Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» стосовно засудженого ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк з моменту набрання ухвали про умовно-дострокове звільнення законної сили та її виконання до 19.06.2023 (кінець строку покарання за вироком суду).
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

07.02.2022