Провадження № 1-кп/537/95/2022
Справа № 537/349/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2022 року за №0000001, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Часнівці Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, не має житлового приміщення для проживання, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
01.02.2022 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.02.2022 року призначено підготовче засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що обвинувальний акт відповідає положенням ст.291 КПК України, поданий до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з дотриманням правил підсудності, угода в кримінальному провадженні на даний час не укладалась, відсутні підстави для закриття провадження, передбачені п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, тому за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності під час іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, раніше неодноразово судимий, не працює, не має постійного місця проживання, сім`ї, стійких соціальних зв`язків, а тому може ухилитися від виконання процесуальних обов`язків, покладених на нього як обвинуваченого, вчинити нові злочини проти власності за відсутності легальних джерел доходу. Застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом. Не заперечував проти застосовання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Повідомив, що він не одружений, не працює, не має житла, за місцем його реєстрації будинок непридатний для проживання, визнавав вину у вчиненні за відсутності джерел для існування інкримінуємого правопорушення, не перешкоджав ніяким чином у проведенні досудового розслідування. Повідомив, що буде захищати себе самостійно, правничої допомоги не потребує.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.01.2022 року обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, який обчислювати з 27.01.2022 року до 27.03.2022 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суддя враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Зі змісту Ухвали слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області про обрання запобіжного заходу тримання під вартою від 27.01.2022 року вбачається встановленою обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінуємого йому злочину.

Суд з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, обвинувачується у вчиненні нового злочину проти власності в період іспитового строку звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, з його слів має задовільний стан здоров`я, не працює, не одружений, відповідно не має стійких соціальних зв`язків та легальних джерел доходу,

З огляду на наведене, суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, з огляду на відсутність легальних джеел доходу та стійких соціальних зв`язків, вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення нового кримінального правопорушення, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти від настання вищеперерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

До суду не зверталися особи, що заслуговують на довіру, з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду. До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Суду не подані відомості про те, що ОСОБА_4 має у власності житлове приміщення. ОСОБА_4 не просив застосувати до нього запобіжний захід у виді застави, повідомив про відсутність у нього місця проживання та легальних джерел доходів навіть для задоволення фізіологічних потреб.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суддя вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Судом встановлено, що угоди у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні не укладались. Підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п. 4-8 ч. 1, ч. 2 ст.284 КПК України, відсутні. Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст.291 КПК України, підстав для його повернення прокурору не вбачається. Кримінальне провадження підсудне Крюківському районному суду м. Кременчука Полтавської області.

Таким чином, під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, тому суд провів підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше 10 днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суддя вважає за необхідне завершити підготовче провадження, призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до судового розгляду судом у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу.

Учасники судового провадження мають право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, з дотриманням положень ст.317 КПК України, якщо вони про це заявлять клопотання.

Керуючись ст.ст. 55, 61, 62, 128, 206, 117, 178, 183, 193, 314, 315, 370-372, 383, 392, 393 КПК України, суд

у х в а л и в:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2022 року за №0000001, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на 21.02.2022 року о 16 годині 00 хвилин у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, розташованого за адресою м. Кременчук вул. Троїцька буд.37/49.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 09.02.2022 року по 09.04.2022 року.

Ухвала в частині обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

В іншій частині ухвала не підлягає окремому оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складений та оголошений 10.02.2022 року о 08 год. 00 хв.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1