ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2906/21 Справа № 205/3980/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000869 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені ухвалою суду та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 26 листопада 2021 року, включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Крім того, згідно з пред`явленим обвинуваченням, інкримінований злочин ним вчинено в період іспитового строку, призначеного попереднім вироком суду. Відтак, з огляду на покарання, яке ОСОБА_7 може понести у випадку встановлення судом його винуватості, а також враховуючи наведені обґрунтування прокурором, відсутність постійного місця проживання у м. Дніпро, суд дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема те що він, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, про порушення права ОСОБА_7 на захист, оскільки останній не був присутнім під час розгляду клопотання прокурора, при цьому суд не встановив причини відсутності ОСОБА_7 , обмежившись заявою представника установи попереднього ув`язнення, що обвинувачений відмовився виходити на відеоконференцію.
Вважає, що прокурором не доведені обставини, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а також те, що, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заходу, порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки та займатиметься злочинною діяльністю.
Позиції учасників судового провадження.
Учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, захисник надіслала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська є обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000869 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України .
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищезазначені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
Суд дійшов обґрунтованого висновку про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, при цьому належним чином врахував, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням, інкримінований злочин ним вчинено в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком суду, тому з огляду на покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 у випадку встановлення судом його винуватості, а також відсутність постійного місця проживання у м. Дніпро, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те що він, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду.
Вищезазначені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який, або обрання більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим ризик у виді можливого незаконного впливу на свідків, які не допитані судом, а також на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, які допитані судом з метою зміни останніми своїх показань, оскільки будь-яких заяв чи повідомлень від цих учасників про намагання ОСОБА_7 з ними контактувати останні не повідомляли. Разом з тим, це не спростовує висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою для запобігання іншим ризикам.
Доводи захисника про порушення права ОСОБА_7 на захист суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Як видно з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання, призначене на 15 годину 30 хвилин 29 вересня 2021 року доставлений не був, у зв`язку з тим, що контактний з особами хворими на COVID-19, тому судом з метою забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні організовано проведення судового засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4». Однак, в судовому засіданні призначеному в режимі відеоконференції, обвинувачений ОСОБА_7 брати участь відмовився, про що повідомив суду представник ДУ «ДУВП №4».
Таким чином, відсутність ОСОБА_7 в судовому засіданні обумовлена його позицією та реалізацією своїх процесуальних прав, тоді як відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, судове засідання відбувалось за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , у зв`язку з чим йому обвинуваченому було забезпечено право на професійний захист.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4