Справа № 308/9731/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та інших учасників судового провадження : адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/122/21, за апеляційною скаргою, яку подали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представник - адвокат ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , у частині зобов`язання вчинити певну дію у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою : АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки, на якій розташоване майно шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , у частині витребування до суду матеріалів 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233, і після вивчення та дослідження матеріалів кримінальних проваджень визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 по факту невинесення вмотивованої постанови у 72 години, на подане ними 26 лютого 2021 року в порядку ст. 220 КПК України клопотання, повернуто особі, яка її подала.

З матеріалів судового провадження убачається, що 15.03.2021 адвокат ОСОБА_5 , потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на протиправну бездіяльність процесуальних прокурорів, та щодо забезпечення належної охорони речових доказів у кримінальних провадженнях № 0000023 та № 00000233. У скарзі порушуються такі питання : міститься вимога розглянути скаргу в присутності заявника у встановлений законом строк (72 години), для цього «Обов`язково» витребувати до суду матеріали 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233, і після вивчення та дослідження матеріалів кримінального провадження визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 за фактом невинесення вмотивованої постанови у встановлений законом строк (72 години), на подане ними 26 лютого 2021 року в порядку ст. 220 КПК України клопотання; зобов`язати вчинити певні дії у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за а дресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки, на якій розташоване майно шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до ст. 6 Конвенції, так як оригінали належних і допустимих доказів на арештоване приватне майно потерпілих підтверджуються оригіналами документів на право спільної приватної власності потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ..

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що скарга в частині вимог зобов`язання вчинити певну дію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою : АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки, на якій розташоване майно, шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до ст. 6 Конвенції, так як оригінали належних і допустимих доказів на арештоване приватне майно потерпілих підтверджується оригіналами документів на право спільної приватної власності потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , - не є предметом розгляду в межах передбачених ст. 303 КПК України, оскільки перед слідчим суддею порушені питання, які не відносяться до повноважень слідчого судді й не входять до переліку дій, бездіяльності та рішень, які підлягають оскарженню слідчому судді. Тому, у відкритті провадження за скаргою у цій частині відмовлено. Що стосується вимог скарги в частині розглянути скаргу в присутності заявника у встановлений законом строк (72 години), для цього «Обов`язково» витребувати до суду матеріали 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233, і після вивчення та дослідження матеріалів кримінального провадження визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 за фактом невинесення вмотивованої постанови у встановлений законом строк 72 години, на подане ними 26 лютого 2021 року в порядку ст. 220 КПК України клопотання, слідчий суддя взяв до уваги те, що будь-яких доказів звернення з відповідними клопотаннями в порядку ст. 169, 220 КПК України до прокурора чи слідчого, до матеріалів клопотання не додано, що свідчить про те, що підстави, передбачені в статті 220, 221 КПК України відсутні, а тому зазначені в скарзі обставини не є предметом оскарження відповідно до статті 303 КПК України. При цьому, слідчий суддя зазначив, що, звертаючись до слідчого судді зі скаргою заявники не надали підтверджень про звернення із відповідними клопотаннями до слідчого чи прокурора у порядку ст. 220 КПК України, разом із тим, вказавши, що вони звертались до керівника Закарпатської обласної прокуратури з приводу описаних у скарзі подій, не зазначають про те, якого змісту було звернення (клопотання) та до кого конкретно вони звертались, коли саме звертались, коли і ким звернення отримано. Тому, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення скарги в частині вимоги, що стосується: визнання неправомірною бездіяльності керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 за фактом невинесення вмотивованої постанови у встановлений законом строк - 72 години, на подане ними 26 лютого 2021 року в порядку ст. 220 КПК України клопотання. Також на переконання слідчого судді, неподання заявником до скарги належних доказів, з огляду на положення ст. ст. 7, 22, 26 КПК щодо диспозитивності кримінального провадження, унеможливлює визначення слідчим суддею питання щодо додержання встановлених ст. 303 КПК України підстав звернення суб`єкта з відповідною скаргою, що має істотне значення при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вказують на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки слідчий суддя безпідставно та в порушення вимог КПК України повернув подану ними скаргу. Разом із тим, зазначають, що слідчий суддя виніс десятки ухвал, які свідчать про його упередженість та зацікавленість, перешкоджав слідчому та процесуальному прокуророві в задоволенні клопотання про проведення слідчо-оперативних заходів, експертизи, вилучення оригіналів документів, проведенню обшуків тощо. Посилаються на таке: слідчий суддя порушив встановлений законом строк 72 години для розгляду скарги; умисно не витребував матеріали кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233, а також провів розгляд скарги без повідомлення та участі скаржників, при цьому, проігнорувавши суть скарги; помилково та протиправно «тлумачить» положення ч. 1 ст. 303 КПК України та ст. 100 КПК України. Просять ухвалу слідчого судді скасувати, а подану ними скаргу задовольнити.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, згідно зі ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Пунктами 111 частини 1 статті 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового слідства чи прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 2 статті 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно із правилами статей 314 316 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.

Так, зі скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , убачається, що в ній порушується питання про зобов`язання вчинити певну дію у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою : АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки, на якій розташоване це майно шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що, відмовляючи у відкритті провадження за скаргою у цій частині, слідчий суддя місцевого суду в ухвалі обґрунтовано послався на положення ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій наведено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню.

Так, згідно зі змістом ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді відповідно до статей 314-316 КПК України.

У контексті розгляду процесуальних рішень слідчого, дізнавача або прокурора, апеляційний суд визнає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримніального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи положення ч. 1, ч. 3 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Водночас ст. 303 КПК України регламентовано, що оскарженню під час досудового розслідування підлягає процесуальне рішення прокурора, слідчого у формі постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає правильними та обґрунтованими висновки слідчого судді про те, що вимога скарги в цій частині не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, оскільки скаржниками порушено питання, розгляд якого не відноситься до повноважень слідчого судді й не належить до виключного переліку рішень, що підлягають оскарженню у порядку ст. 303 КПК України.

Отже, апеляційний суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за доводами скарги про зобов`язання вчинити певну дію у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, - зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки, на якій розташоване ц майно шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки скарга ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , в цій частині подана на рішення, дію чи бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню.

Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя діяв відповідно до вищезазначених норм права і його рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою, яку подали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхній представник - адвокат ОСОБА_5 , у частині зобов`язання вчинити певну дію у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки, на якій розташоване ц майно шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - є законним та обґрунтованим.

Разом із тим, апеляційний суд не погоджується із висновками слідчого судді про повернення скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , у частині в частині вимоги, що стосується визнання неправомірною бездіяльності керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 по факту невинесення вмотивованої постанови у 72 годиний строк на подане ними клопотання в порядку вимог ст. 220 КПК України 26 лютого 2021 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 304 КК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що скарга повертається, якщо: скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , у частині доводів про витребування до суду матеріалів 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233 і після вивчення та дослідження матеріалів кримінальних проваджень визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 по факту невнесення вмотивованої постанови у 72 години, строк на подане ними 26 лютого 2021 року клопотання в порядку вимог ст. 220 КПК України, - повернуто особі, яка її подала, не послався на будь-яку з передбачених ч. 2 ст. 304 КПК України підстав.

При цьому, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що в обґрунтування висновку про повернення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхньому представнику адвокату ОСОБА_5 , поданої ними скарги у цій частині слідчий суддя послався на те, що будь-яких доказів звернення з відповідними клопотаннями в порядку ст. 169, 220 КПК України до прокурора чи слідчого, до матеріалів клопотання не додано, що свідчить про те, що підстави, передбачені в статті 220, 221 КПК України відсутні, а тому зазначені в скарзі обставини не є предметом оскарження відповідно до статті 303 КПК України. При цьому, слідчий суддя зазначив, що, звертаючись до слідчого судді зі скаргою заявники не надали підтверджень про звернення із відповідними клопотаннями до слідчого чи прокурора у порядку ст. 220 КПК України, разом із тим, вказавши, що вони звертались до керівника Закарпатської обласної прокуратури з приводу описаних у скарзі подій, не зазначивши про те, якого змісту було звернення (клопотання) та до кого конкретно вони звертались, коли саме звертались, коли та ким звернення отримано.

Однак, вищезгадані висновки слідчого судді, апеляційний суд визнає такими, що не являється підставою для повернення скарги в частині вимоги, що стосується визнання неправомірною бездіяльності керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 по факту невинесення вмотивованої постанови у 72 годиний строк на подане ними 26 лютого 2021 року клопотання в порядку вимог ст. 220 КПК України.

Так, чинним КПК України не передбачено, що скаржник зобов`язаний додавати до скарги будь-які докази звернення з відповідними клопотаннями в порядку ст. 169, 220 КПК України до прокурора чи слідчого.

При цьому, слідчий суддя не взяв до уваги вимоги скарги про її розгляд за участі заявника й, повернувши подану ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхньому представнику адвокату ОСОБА_5 , скаргу в цій частині, у порушення вимог ст. 306 КПК України, позбавив їх можливості та права на доведення обґрунтованості заявлених ними вимог, а також надання відповідних доказів у підтвердження цих вимог.

Вищенаведене свідчить про те, що подану ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_5 , скарги у частині вимоги, що стосується визнання неправомірною бездіяльності керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 по факту невинесення вмотивованої постанови у 72 годиний строк на подане ними 26 лютого 2021 року клопотання в порядку вимог ст. 220 КПК України, - повернуто з підстав, не передбачених ст. 304 КПК України.

При цьому, колегія суддів вважає, що, повертаючи подану ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_5 скаргу в цій частині з наведених в оскаржуваній ухвалі підстав, та приймаючи судове рішення без участі скаржників, слідчий суддя не взяв до уваги і порушив положення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у частині права на справедливий судовий розгляд справи; ст. 21 КПК України щодо доступу особи до правосуддя; ст. 24 КПК України щодо права, що регламентує можливість оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів вважає, що вищевказані порушення слідчим суддею кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів скаржника, перешкодили слідчому судді повно та всебічно розглянути подану ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_5 скаргу в цій частині і вплинуло на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.

Тому, з огляду на те, що до повноважень апеляційного суду не віднесено розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора в кримінальному провадженні, окрім скарг, поданих слідчому судді на постанови про закриття кримінального провадження, а також те, що подана ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_5 скарга в цій частині слідчим суддею по суті не розглядалась, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді в частині повернення скарги скасувати, а подану ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_5 скаргу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді в частині повернення скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , у частині витребування до суду матеріалів 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233 і після вивчення та дослідження матеріалів кримінальних проваджень визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 по факту невнесення вмотивованої постанови у 72 години, строк на подане ними 26 лютого 2021 року клопотання в порядку вимог ст. 220 КПК України, - скасуванню з призначенням нового розгляду скарги слідчим суддею суду першої інстанції, а в частині відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , у частині зобов`язання вчинити певну дію у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки, на якій розташоване це майно, шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - залишенню без зміни.

При розгляді поданої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_5 скарги в частині витребування до суду матеріалів 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233 і після вивчення та дослідження матеріалів кримінальних проваджень визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 по факту невнесення вмотивованої постанови у 72 години, строк на подане ними 26 лютого 2021 року клопотання в порядку вимог ст. 220 КПК України, слідчому судді необхідно ретельно перевірити її доводи, дати їм відповідну оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представник - адвокат ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2021 року, якою скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , у частині витребування до суду матеріалів 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233 і після вивчення та дослідження матеріалів кримінальних проваджень визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 по факту невнесення вмотивованої постанови у 72 години, строк на подане ними клопотання в порядку вимог ст. 220 КПК України 26 лютого 2021 року, - повернуто особі, яка її подала, скасувати, призначивши новий розгляд скарги у цій частині слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2021 року в частині відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього представника адвоката ОСОБА_5 , у частині зобов`язання вчинити певну дію у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки на якій розташоване майно шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й, відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: