ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/2/21 Номер провадження 11-кп/814/883/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000391 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 21 травня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пащенки Решетилівського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо- спеціальною освітою, працюючого трактористом в ТОВ «Зернопром», учасника бойових дій (посвідчення НОМЕР_1 ), який не є особою з інвалідністю, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Постановлено стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

За вироком суду, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

08 листопада 2020 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_9 , рухався на автомобілі VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Базарна у м. Решетилівка Полтавської області в напрямку с. Шкурупіївка Решетилівського району, де на узбіччі дороги між вулицею Базарна та провулком Базарний помітив ОСОБА_10 та вийшов з автомобіля, де в ході розмови на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин вступив в сварку з останнім. Під час сварки у ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар головою та руками стиснутими в кулак два удари в голову ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому відповідно до висновку судово медичної експертизи №162 від 12.11.2019 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, забій м`яких тканин і синець в області спинки носа, синець в області нижньої повіки лівого та правого ока, крововилив в область слизьової лівої щоки, крововилив в область слизьової правої щоки, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути руки людини, стиснені в кулак, ноги у взутті, чи схожі за характеристиками предмети, які діяли у дані області не менше трьох разів та у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в якій просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт на строк 150 годин та стягнути моральну шкоду на користь потерпілого у розмірі 5 тисяч гривень.
Не оспорюючи висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, вважає вирок надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.
Звертає увагу, що обвинувачений раніше не судимий, офіційно працевлаштований трактористом у ТОВ «Зернопром», є учасником бойових дій, має батька-інваліда другої групи, який змушений постійно приймати ліки та якому обвинувачений надає допомогу, двох неповнолітніх сестер, має з рідними стійкі соціальні зв`язки та допомагає їм матеріально.
Вказує на не встановлення судом тяжких наслідків внаслідок вчинення обвинуваченим злочину.
Додає, що обвинувачений пояснює свої злочинні дії незаконними діями потерпілого щодо його племінника.
Також вказує на завищений розмір стягнутої моральної шкоди.
Зазначає, що будь-які докази заявленого потерпілим цивільного позову судом не розглядалися, докази на погіршення стану здоров`я потерпілого ним не надані, як і не надані докази на підтвердження тяжкості вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступеня зниження престижу та ділової репутації, витраченого часу на зусилля з відновлення попереднього стану.
Звертає увагу, що додані до апеляційної скарги документи не досліджувались судом першої інстанції через отримання їх захисником після ухвалення вироку.
Інші учасники вирок суду не оскаржували.
До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подав заяву про проведення апеляційного розгляду за його відсутності, а також без участі ОСОБА_9 .
Згідно ч.1 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.
Оскільки і обвинувачений ОСОБА_9 , і захисник в його інтересах ОСОБА_8 належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду та від захисника надійшла заява про розгляд поданої ним апеляційної скарги без його участі та участі обвинуваченого, з урахуванням того, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого та їх явка ні кримінальним процесуальним законом, ні судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнана, колегія суддів вважає за можливе апеляційний розгляд провести за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і захисником у поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Поміж тим, апелянт вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання є надто суворим та існують підстави для його пом`якшення.

Як вбачається з положень ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог чинного законодавства, врахував, у тому числі зазначені апелянтом обставини та дані, а саме, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, працює трактористом ТОВ «Зернпром», раніше не судимий; відсутність обставин, що обтяжували б чи пом`якшували б покарання, а також відсутність даних на підтвердження відшкодування обвинуваченим збитків потерпілого. Дані щодо відшкодування звданих поетрпілому збитків відсутні і в матеріалах, наданих захисником на обгрунтування доводів поданої ним апеляційної скарги.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт, яке за видом та розміром в повній мірі відповідає його меті.

Доводи апеляційної скарги про пом`якшення покарання у зв`язку з необхідністю утримання батька похилого віку-інваліда другої групи, надання обвинуваченим матеріальної допомоги рідним не є безумовною підставою для зменшення розміру покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Щодо доводів апеляційної скарги про занадто високий розмір моральної шкоди, останні не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди у відповідності до вищенаведених норм Закону та рекомендації Верховного Суду України в повній мірі враховано обставини кримінального правопорушення, характер та глибину моральних страждань і переживань потерпілого, стан здоров`я потерпілого, який, маючи ІІ групу інвалідності безстроково, а також встановлені висновком МСЕК обмеження щодо характеру та умов праці, отримав внаслідок завданих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, окрім синців та забоїв, перелом кісток носа відповідно до висновку експерта №162 від 12.11.2019, внаслідок чого потребував лікування та був позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя.

Окрім цього, судом було враховано майновий стан обвинуваченого та реальну можливість відшкодування завданої шкоди та зменшено розмір моральної шкоди, заявлений потерпілим в цивільному позові.

Так, саме винними діями ОСОБА_9 заподіяна моральна шкода, потерпілому, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що їх зазнав потерпілий в зв`язку з вчиненням щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тому враховуючи наведене та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, завдана потерпілому моральна шкода підлягає відшкодуванню у встановленому судом першої інстанції розмірі, а саме, 15 000 грн.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 21 травня 2021 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4