Справа № 496/4332/21
Провадження № 1-кс/496/43/22
У Х В А Л А

18 січня 2022 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000519 від 25.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на двоповерхову будівлю площею 65,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0001, із забороною відчуження, розпорядження та користування, а саме заборонити вчиняти певні дії, пов`язані з поділом, розподілом, виділом, об`єднанням, передачі в оренду, суборенду.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.05.2021 року до Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області з Біляївської окружної прокуратури Одеської області надійшли матеріали за зверненням ОСОБА_6 щодо можливих протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 з яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. За даним фактом 25.06.2021 року слідчим СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000519 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 20.05.2021 року до Біляївської окружної прокуратури Одеської області надійшла заява про вчинення злочину відносно «Біляївської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок» головою, якої являється ОСОБА_6 . В заяві йдеться про те, що в кінці 2020 року під час замовлення витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що складається з двоповерхової будівлі для розташування єгерського пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено, що вказана будівля зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_7 . Підставою для реєстрації речового права стала довідка Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27.03.2019 року за №243. Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46469895 від 15.04.2019 року державний ресторатор прав на нерухоме майно ОСОБА_8 розглянула заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 11.04.2019 року за реєстраційним номером 33602128, яку подала ОСОБА_7 для проведення державної реєстрації права власності на мисливсько-рибальську хатинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Та прийняла рішення про проведення реєстрації права власності мисливсько-рибальської хатинки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що мисливсько-рибальська хатинка загальною площею 65,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_7 , номер запису про право власності 31178636. Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 зазначив, що з 2017 року по кінець 2020 року працював на посаді виконуючого обов`язки старости села Удобне Маяківської сільської ради. Приблизно в 2019 році до нього прийшла ОСОБА_7 , яка просила, щоб їй видали довідку (форма 1, господарського обліку) яку буде використовувати для реєстрації права власності на будівлю по АДРЕСА_1 та для виготовлення технічного паспорту на будинок. Отже, згідно записів «Погосподарської книги №7» на 2006-2010 роки є погосподарський облік (форма 1) на ОСОБА_7 , де зазначено особовий рахунок (№ НОМЕР_1 ) та адресу домогосподарства (Плавнева, 8), тому ОСОБА_9 на підставі записів «Погосподарської книги №7» на 2006-2010 видав довідку (форма 1). Оскільки вказана мисливсько-рибальська хатинка є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольни клопотання та накласти арешт на будівлю з метою запобігання її відчуження на користь третіх осіб. Також пояснив, що ОСОБА_7 зареєструвала право власності на мисливсько-рибальську хатинку та їй було присвоєно нову адресу. Це дає підстави вважати, що ОСОБА_7 було незаконно переоформлено будівлю та змінено адресу. З технічних паспортів вбачається, що будинок, який належав товариству мисливців та рибалок, та будинок, який зареєструвала на себе ОСОБА_7 - це одна й та сама споруда. Крім того, зазначив, що просить застосувати лише заборону відчуження, з метою позбавлення можливості ОСОБА_7 відчужити вказану споруду до завершення кримінального провадження.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 в судовому засіданні подав заперечення на клопотання і просив відмовити у його задоволенні. При цьому пояснив, що ОСОБА_7 протягом тривалого часу зареєстрована та проживає в двоповерховій будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та це є її єдиним житлом. При цьому ОСОБА_7 не було вчинено жодних дій, направлених на відчуження майна з моменту, як їй стало відомо про відкриття кримінального провадження. Крім цього, вважає, що будинок, у якому проживає ОСОБА_7 і двоповерхова будівля для розташування єгерського пункту «Хаткі», є різними об`єктами нерухомості, тому вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Вислухавши пояснення прокурора, представника третьої особи, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У відповідності до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

У судовому засіданні встановлено, що 25.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000519 внесені відомості про кримінальне правопорушення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за наступною фабулою: «27.05.2021 року до Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області з Біляївської окружної прокуратури Одеської області надійшли матеріали за зверненням ОСОБА_6 щодо можливих протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 , з яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України».

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності мисливсько-рибальська хатинка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 65,3 кв.м (двоповерхова будівля) належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Постановою слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 20.09.2021 року двоповерхову будівлю площею 65,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вивчивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що вказана будівля відповідає вимогам ст. 98 КПК України, є речовим доказом, тому підлягає збереженню до завершення кримінального провадження.

Доводи представника третьої особи в тій частині, що будівля, на яку просить накласти арешт слідчий, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та будівля яка належить ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 не є однією і тією самою будівлею, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами, доданими до клопотання.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання, зазначений об`єкт нерухомості має бути збережений до завершення кримінального провадження. При цьому, оскільки вказана будівля є лише предметом кримінального правопорушення, у відповідності до ч.4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту заборону відчуження.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на мисливсько-рибальську хатинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 65,3 кв.м (двоповерхова будівля), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , із забороною відчуження, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1