Провадження №1-кп/127/344/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002774, які надійшли з прокуратури м. Вінниці з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука-Мелешківська, українця, громадянина України, працюючого водієм «Наша Ряба», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13 , 02 липня 2013 року близько 21:00 год., перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході суперечки з ОСОБА_14 , взяв у руки палицю, довжиною близько 1 м, діючи умисно, наніс останньому два удари в область голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня важкості, травматичного - субарахноїдального крововиливу, перелому лівої тім`яної кістки з переходом на праву тім`яну кістку, забійних ран м`яких тканини голови, що відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1429 від 22.08.2013 року належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, вважає кримінальне правопорушення сфабрикованим та надуманим, цивільний позов не визнає.
Суду пояснив, що потерпілий ОСОБА_14 був рідним дядьком дружини обвинуваченого та рідним братом тестя обвинуваченого, у обвинуваченого відношення до потерпілого було байдужим.
02 липня 2013 року близько 20 години вечора, обвинувачений прийшов додому з роботи та пішов з дружиною на город зібрати ягоди, в цей час побачили потерпілого, який з вилами йшов в сторону подвір`я обвинуваченого. В цей час вони почули сильний гавкіт собаки, дружина обвинуваченого пішла на подвір`я, а обвинувачений залишився на городі. Коли обвинувачений підійшов то побачив що потерпілий вилами, довжина яких була приблизно 2 метри, через сітку штурхає тестя обвинуваченого в живіт, тоді обвинувачений взяв землю і кинув в сторону потерпілого, щоб засипати очі і відігнати собаку, але земля розлетілася, тоді обвинувачений взяв плінтус і почав відбивати вила з рук потерпілого. Коли відбивав вила, обвинувачений відходячи зачепився, впав та кинув в сторону потерпілого плінтус, який був у нього в руках. Потім обвинувачений побачив, що потерпілий оступився, почав втрачати рівновагу та впав на землю на правий бік, з рук випустив вила, дістав телефон, почав до когось телефонувати і обвинувачений почув фразу «швидко до мене, на мене напали». Через деякий час до 10 хвилин, до потерпілого прибіг його старший син з пістолетом в руках, поговорив з батьком та почав погрожувати сім`ї обвинуваченого, кидати камінням та вистрілив з пістолета. Потім прибіг менший син потерпілого, приїхала швидка допомога, яка хотіла забрати потерпілого, але син не дозволив поки не приїдуть працівники поліції.
Плінтус обвинувачений взяв в руки коли побачив що потерпілий штовхає тестя обвинуваченого через паркан - сітку, пригнувши його, а ОСОБА_15 намагався забрати собаку від паркану. В цей час дружина та невістка обвинуваченого стояли в стороні. Потерпілий ОСОБА_14 намагався спричинити тілесні ушкодження як тестю обвинуваченого ОСОБА_15 так і обвинуваченому.
Кров потерпілого обвинувачений побачив, коли вже приїхала швидка і лікарі лили воду на голову потерпілого ОСОБА_14 , який лежав біля дерева, змиваючи кров.
На думку обвинуваченого, потерпілий згинав сітку, щоб собака могла перестрибнути через неї на ділянку потерпілого і він міг з нею зробити що захоче.
Ділянка, яка належить тестю обвинуваченого вища ніж ділянка потерпілого.
Обвинувачений не наносив потерпілому ударів, тілесних ушкоджень не спричиняв, він не дотягнувся б до потерпілого, але не виключає можливості що міг зачепити потерпілого плінтусом один раз.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України його вина повністю підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідків.

Допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_14 (який помер) суду пояснив, що він являється рідним братом тестя обвинуваченого ОСОБА_13 , з обвинуваченим ніяких відносин немає та не спілкується.
В липні 2013 року, точну дату та час не пам`ятає, вечері він був на території своєї земельної ділянки, проходив по доріжці, як почув ззаду шум, коли він обернувся, то в себе за спиною побачив ОСОБА_13 , який тримав в руках кусок труби та замахувався нею, в цей час потерпілий почув удар по голові, від якого впав і втратив свідомість. Від отриманої травми, потерпілий втратив багато крові.
Потерпілий коли знаходився в лікарні, до нього приходила слідча і він написав заяву про вчинений стосовно нього злочин.
Потерпілий коли обернувся, побачив ОСОБА_13 , а хтось інший збоку тримав упущений до низу другий кусок труби, але хто - він не бачив. Коли потерпілому наносили удари, він не бачив ОСОБА_15 (свого рідного брата тестя обвинуваченого), коли обернувся, побачив тільки ОСОБА_13 , який був ззаду зліва, а інша людина була за спиною.
Труба була металева, водопровідна, покрашена у синій колір, а друга точно така ж темного кольору.
Потерпілого вдарили два рази, один раз і тут же другий. Коли потерпілий отримав перший удар, він втратив свідомість. Хто наніс другий удар потерпілий не знає, припускає що ОСОБА_13 . Коли прийшов до тями лежав зліва за доріжкою в саду, в сторону земельної ділянки, яка належить брату ОСОБА_15 , біля дерева груша.
В той день, коли отримав травму, потерпілий ні обвинуваченого, ні свого брата тестя обвинуваченого не бачив і сварки між ними не було.
Потерпілий не знає яка була година, коли отримав травму, але може пояснити що удар він отримав коли було на вулиці ще світло, а швидка допомога його забрала коли вже було темно.
Потерпілий пролежав в лікарні з 02 липня 2013 року по 23 липня 2013 року, потерпілим було витрачено на лікування 2 560 грн. 85 коп.
При обранні виду та міри покарання потерпілий просив суд суворо покарати обвинуваченого. Цивільний позов підтримує в повному обсязі в сумі 32 560 грн.85 коп., в який входить матеріальна шкода в сумі 2 560 грн. 85 коп., моральна шкода в сумі 30 000 грн. та судові витрати в сумі 300 грн.
Матеріальна шкода це витрати на лікування.
Моральна шкода це душевні страждання потерпілого у зв`язку з отриманою травмою та пережитою госпіталізацією. Також потерпілий почав боятися перебувати у себе на подвір`ї та будинку через обвинуваченого, неодноразово звертався до правоохоронних органів, на що пішло чимало переживань, що також порушило порядок життя потерпілого.
Судові витрати це сплата судового збору за цивільний позов.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_13 являється свідку зятем, покійний потерпілий ОСОБА_14 був рідним братом свідка, ОСОБА_10 рідний племінник.
02 липня 2013 року потерпілий ОСОБА_14 вилами бив собаку свідка і коли свідок вийшов з хати, а дочка з зятем та дружиною прийшли з городу - потерпілий почав нападати на них та вилами проткнув свідку живіт.
В подальшому було викликано швидку та працівників поліції.
У свідка з братом були неприязні стосунки, покійний постійно шкодив свідку.
Цього дня, 02 липня 2013 року, в перший половині дня, свідок вийшов щоб забрати собаку, бо потерпілий хотів її вдарити вилами, в руках у свідка нічого не було, також вибігла невістка, дочка з зятем прибігли з городу.
Обвинувачений бачив як покійний потерпілий ОСОБА_14 вилами штрикнув свідка, також бачила невістка. Поліцію викликали свідок з обвинуваченим.
Потерпілий ОСОБА_14 знаходився у себе на ділянці, свідок був у хаті. Свідок почув гавкання собаки і вийшов її забрати і побачив, що перша до паркану прибігла невістка свідка і зробила зауваження потерпілому, оскільки потерпілий штурхає собаку вилами, собака завищала. В цей час свідок прибіг до паркану і хотів забрати собаку, після чого потерпілий вилами крізь паркан штрикнув свідка в живіт, проколов тіло під ребрами в ділянці діафрагми.
Обвинувачений ОСОБА_13 підійшов до свідка допомогти забрати собаку з іншої сторони, і коли побачив, що потерпілий штрикає вилами, взяв в руки дерев`яний плінтус, який лежав поруч та почав відбиватися від вил. Свідок не пам`ятає коли побачив в руках ОСОБА_13 плінтус.
Свідок не може пояснити як потерпілому було нанесено два удари., вони скоріш за все були нанесені ОСОБА_13 , оскільки більше нікого не було. Сам момент нанесення ударів свідок не бачив. Свідок бачив, що потерпілий відійшов від паркану, тому зрозумів що потерпілий отримав удар, запитав приблизно «ти що по голові мене бив» він присів, а потім ліг біля дерева груші, помацав голову, побачив кров і почав всім дзвонити. Коли свідок побачив, що потерпілий розмовляє по телефону, тобто при свідомості, він не подумав що йому потрібна була медична допомога. У потерпілого з голови текла кров. Перший до потерпілого приїхав старший син, а потім швидка. До приїзду старшого сина потерпілого, на ділянці потерпілого нікого не бачив.
Особисто свідок потерпілого не бив, також ні у невістки, ні у дочки нічого в руках не було, лише у ОСОБА_13 в руках був плінтус. Був ще момент, коли свідок прибіг до паркану, забирати собаку, він підняв з землі камінь і замахнувся в потерпілого, на що потерпілий пригнув голову, але свідок камінь викинув. Свідок камінь і не кидав би, оскільки камінці у нього цінні.
ОСОБА_13 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 нанесено не було.
Свідку відомо, що потерпілий ОСОБА_14 в лікарні був майже місяць.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_16 , суду пояснила, що є дружиною обвинуваченого.
02 липня 2013 року чоловік свідка прийшов з роботи і вони разом пішли на город, де побачили, що ОСОБА_14 по своїй земельній ділянці з вилами біжить в сторону подвір`я свідка. Через деякий час почули, що гавкає собака та крик. Коли свідок з обвинуваченим прибігли на місце, перед хатою, побачили що ОСОБА_14 з вилами нападає на собаку, невістка, яка на той час була вагітною на сьомому місяці, бігає забирає собаку, батько свідка ОСОБА_15 теж допомагає забрати собаку від паркану і в цей момент потерпілий ОСОБА_14 кидався з вилами на батька свідка ОСОБА_15 . Далі коли ОСОБА_13 підбіг захистити батька свідка ОСОБА_15 потерпілий на нього нападав. Батько свідка був на дуже малій відстані від паркану, за яким був ОСОБА_14 з вилами. Собаку забрала невістка ОСОБА_17 .. Батько свідка залишився біля паркану і вийти не міг, оскільки для цього потрібно було повернутися до потерпілого задки, а це було небезпечно, оскільки останній був з вилами.
Обвинувачений знаходився біля батька і плінтусом, який валявся поруч, відбивав вила, які через паркан - сітку штовхав ОСОБА_14 . Свідок не бачила яким чином відбивав чоловік вила, свідок дивилася за собакою та невісткою. Свідок не бачила як чоловік наніс удар ОСОБА_14 , також чоловік не повідомляв свідку яким чином він наніс удар ОСОБА_14 . Свідок коли повернулася, побачила, що ОСОБА_14 зробив кілька кроків назад, розвернувся, приліг чи впав на землю, дістав телефон і з кимось розмовляв, свідок почула фразу «всі до мене», більше свідок на нього не звертала увагу. Потім свідок пішла подивитися до невістки, вона була в хаті, батько та чоловік були на подвір`ї, свідок залишилися з чоловіком на вулиці, чоловік курив, а батько викликав поліцію,
На ділянці потерпілого ОСОБА_14 до приїзду швидкої нікого не було він був один.
Свідок не бачила чи повертався ОСОБА_14 в день конфлікту додому після того, як його забрала швидка.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що обвинуваченому ОСОБА_13 являється невісткою, потерпілий по справі сусід.
02 липня 2013 року, коли свідок була в хаті, почала гавкати собака, свідок вийшла на двір і побачила як потерпілий нахилив паркан сітку і держаком від вил вдарив собаку, на крик свідка вийшов дідусь брат потерпілого ОСОБА_14 і з городу вийшла свекруха та свекор. Свідок забрала собаку і пішла до будинку, дальше нічого не бачила, вона була в будинку.
Обвинувачений нічого на розповідав що там відбувалося, про те що хтось наніс удар свідок не бачила.
У дідуся, свекрухи та свекра в руках нічого не було, у потерпілого в руках були вила.

Крім показань потерпілого та свідків вина ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні:
- витягом з кримінального провадження № 0002774, відповідно до якого до ЄРДР внесенні відомості за ч.1 ст. 125 КК України;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02 липня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_18 просить прийняти міри до ОСОБА_15 , його зятя та онука у зв`язку з тим, що близько 20:45 год. нанесли тяжкі тілесні ушкодження його батькові ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_2 та притягнути до відповідальності;
- протоколом огляду місця події з фототаблицями від 04 липня 2013 року, відповідно до якого, за участю понятих, спеціаліста та власників приміщення ОСОБА_18 , ОСОБА_10 оглянута земельна ділянка, яка знаходиться по АДРЕСА_3 ;
- висновком судово-імунологічної експертизи №313 від 12 липня 2013 року, відповідно до якої на поставлене питання «до якої групи належить кров ОСОБА_14 .?», встановлено, що сиворотка крові ОСОБА_14 аглютинує стандартні еритроцити груп А та В, а еритроцити його крові стандартними ізогемаглютинуючими сироватками анти А та анти В не аглютинуються;
- висновком судово-імунологічної експертизи №314 від 19 липня 2013 року, відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_14 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти А та анти В. В слідах на грудці землі, фрагменті стерні, кашкеті, представлених на дослідження знайдена кров людини групи О з ізогемаглютининами анти А та анти В і походження крові в цих об`єктах від ОСОБА_14 не виключається, як і від будь-якої іншої людини з такою ж групою крові;
- висновком експерта № 1429 від 22 серпня 2013 року, відповідно до якого згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_14 під час стаціонарного лікування з 02.07.13 по 23.07.13 були виявлені тілесні ушкодження - «відкрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку середнього ступеня важкості, травматичний субарохноїдальний крововилив, перелом лівої тім`яної кістки з переходом на праву тім`яну кістку, забійні рани м`яких тканин лобно-тім`яної та потиличної ділянок голови, відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_14 - забій головного мозку середнього ступеня важкості, травматичний субарохноїдальний крововилив, перелом лівої тім`яної кістки з переходом на праву тім`яну кістку, забійні рани м`яких тканин голови - являлась небезпечною для життя в момент заподіяння через наявність переломів кісток склепіння черепа, тому належить до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень і виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення може відповідати строку, вказаному у постанові про призначення судово - медичної експертизи - 02.07.2013. Характер і локалізація виявлених у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень свідчать про травматичні дії (не менше як дві) в лобно-тім`яну та потиличну ділянки голови тупим твердим предметом (предметами), групові чи індивідуальні властивості якого (яких) не відобразились в особливостях ушкодження;
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 05 вересня 2013 року, відповідно до якого, за участю понятих, потерпілий ОСОБА_14 показав на місці події як саме йому були нанесені тілесні ушкодження;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11 листопада 2013 року, відповідно до якого на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , за участю понятих, спеціалістів, інших осіб, підозрюваного та його захисників, відповідно до якого ОСОБА_13 надавав пояснення щодо подій, які відбулися 02 липня 2013 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11 листопада 2013 року, відповідно до якого на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , за участю понятих, спеціалістів, інших осіб, підозрюваного та його захисників, відповідно до якого ОСОБА_14 надавав пояснення щодо подій, які відбулися 02 липня 2013 року;
- висновком експерта № 2211 від 18 листопада 2013 року, відповідно до якого характер і локалізація виявлених у ОСОБА_14 , тілесних, ушкоджень (відкрита черепно-мозкова травма забій головного мозку середнього ступеня важкості, травматичний субарохноїдальний крововилив, перелом лівої тім`яної кістки з переходом на праву тім`яну кістку, забійні рани м`яких тканин лобно-тім`яної та потиличної ділянок голови, які належать до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення може. відповідати строку, вказаному: у постанові про призначення (судово-медичної експертизи - 02.07,2013р.) свідчать про травматичні дії (не менше як дві), в лобно-тім`яну та потиличну ділянки голови тупим твердим предметом (предметами, що за механізмом утворення не суперечить обставинам, відображеними, у протоколі проведення слідчого , експерименту за участю. ОСОБА_14 від 11.11.13р. («...перший удар і другий по голові... Однакові у них були інструменти і однакові удари тоже по силі десь приблизно, один і тут же другий..,»), не узгоджується з обставинами, відображеними у протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 від 11.11.13р. («...взяв до рук одну із ... палиць… я почав падати, тобто, я втратив рівновагу. …. Я махнув палкою навмання, відбиваючи вила… не виключаючи можливості, що під час падіння я, махнувши палкою навмання, я міг зачепити. …. 1 раз, но не два … «), оскільки в цих обставинах немає даних про дів травматичні дії в ділянку голови ОСОБА_14 ;
- висновком експерта №193-КЕ/2016 від 24 листопада 2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_14 1935 року народження мала місце гостра відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку середнього ступеня тяжкості з формуванням крововиливу під м`які мозкові оболонки, вторинного (протиударного) геморагічного контузионного вогнища базальних відділів правої скроневої долі, лінійного перелому лівої тім`яної кістки з наявністю двох забитих ран в лівій лобово-тім`яній та в потиличній областях.
Відкрита черепно-мозкова травма утворилася від дії тупого твердого предмета за ударним механізмом (або співударом о тверду поверхню) та прикладанням сили в ліву лобно-тім`яну область голови. Дана травма була небезпечною для життя в момент заподіяння і за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.
Забита рана в потиличній області потерпілого також утворилася від одного удару тупим твердим предметом (або від удару о такий), та, враховуючи звичайний клінічний перебіг даного ушкодження, за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Неможна виключити утворення цієї забійної рани і під час падіння потерпілого на площину.
Удари предметом (або об предмет) в зазначені вище ділянки голови ОСОБА_14 могли наноситися, як ззаду наперед, так і зверху вниз відносно основних площин тіла людини, наприклад, за умов нахиленої вперед голови та інше, однак відсутність в медичній документації морфологічних ознак забитих ран (форми ран, характер країв та скосу стінок, орієнтація вісів ушкоджень) не дозволяють достеменно відповісти на поставлене питання.
Встановити послідовність заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 за наявними судово-медичними даними не є можливим.
Форма черепно-мозкової травми, яка мала місце у ОСОБА_14 , звичайно, передбачає втрату свідомості на деякий час, але ж об`єктивних судово- медичних даних про її наявність і тривалість в даному конкретному випадку, не має. До того ж повністю виключити здатність потерпілого до самостійних дій після спричинення травми голови комісія експертів не може. Так, згідно даним спеціальної медичної літератури, клінічні прояви подібної форми черепно-мозкової травми характеризується великою різноманітністю, вона визначається локалізацією і розмірами вогнища забою, його поширеністю, виразністю супровідних патологічних реакцій, індивідуальними особливостями організму постраждалого, особливо його віком (у осіб похилого віку супроводжується стертою неврологічною симптоматикою), наявністю соматичної патології. Також об`єм черепно-мозкової травми, яка мала місце у ОСОБА_14 , не виключав прояви так званого «світлого проміжку» - тобто періоду клінічного благополуччя, який, звичайно, не супроводжується суттєвою неврологічною симптоматикою.
Індивідуальні та групові особливості предметів, що травмували, не знайшли свого відображення в тілесних ушкодженнях, які мали місце у ОСОБА_10 . До того ж, висловитися про матеріал, з якого він (вони) були виготовлені, також не є можливим.
Удар в ліву тім`яну область ОСОБА_10 , в результаті якого утворився відкритий перелом склепіння черепа з формуванням вогнища контузії головного мозку за протиударною дією, був здійснений предметом, який, вірогідніше, мав значну масу, проте сучасних наукових методик її розрахунку не існує.
Експертна комісія не виключає, що ОСОБА_14 міг перебувати в безпорадному стані на час порушення свідомості. Висловити експертну думку щодо її часового інтервалу не є можливим. Питання щодо можливості особи вживати заходи до «самозбереження» не є судово-медичним.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Показання потерпілого та свідків логічні та узгоджені між собою, узгоджуються з висновками експертиз, протоколом слідчого експерименту, тоді як пояснення ОСОБА_13 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суперечать іншим показанням та фактичним обставинам справи, тому суд критично оцінює його показання і вважає, що таким чином він намагається ввести суд в оману та прагне уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та перекласти свою вину на інших осіб.
Так в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 підтвердили ту обставину, що під час зазначеного конфлікту на місці події перебували тільки обвинувачений ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_14 , конфлікт відбувався між ними. Аналізуючи їхні показання, показання потерпілого, висновки експертиз, протоколи слідчих експериментів, суд приходить до висновку, що тілесні ушкодження потерпілому міг заподіяти тільки ОСОБА_13 .
Вирішуючи питання про винність обвинуваченого, суд також бере до уваги показання ОСОБА_13 в частині того, що він не виключає можливості нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, зачепивши його плінтусом, коли кинув його в потерпілого.

Згідно довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» ОСОБА_13 на обліку не перебуває.
Згідно довідки КЗ Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» ОСОБА_13 на обліку не перебуває.
За місцем проживання ОСОБА_13 характеризується позитивно.

Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч.1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 судом не встановлені.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, також те що злочин вчинено проти людини похилого віку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, який наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.

Враховуючи ту обставину, що потерпілий ОСОБА_14 помер, суд вважає що в задоволенні його цивільного позову про стягнення на його користь з обвинуваченого в якості відшкодування 2 560, 85 грн. матеріальної шкоди, 30 000 грн. моральної шкоди та 300 грн. витрат на сплату судового збору слід відмовити.

Речові докази, а саме чоловічий головний убір, зразки ґрунту з речовиною бурого кольору, флакон із залишками крові ОСОБА_14 - передані до камери зберігання речових доказів 2-го відділу Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_13 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 65-67 КК України. 370, 371, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

В задоволенні цивільного позову про стягнення з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 2 560, 85 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят грн. вісімдесят п`ять коп.) матеріальної шкоди; 300 грн. (триста грн.) судових витрат та 30 000 грн. (тридцять тисяч грн.) моральної шкоди відмовити.

Речові докази, а саме чоловічий головний убір, зразки ґрунту з речовиною бурого кольору, флакон із залишками крові ОСОБА_14 , які передані до камери зберігання речових доказів 2-го відділу Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницької апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: