справа № 362/6438/21
провадження № 1-кп/362/746/21
ВИРОК
Іменем України
24.12.2021

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 жовтня 2021 року за № 0000609 щодо
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, громадянин України, одружений, пенсіонер, освіта середня, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий (далі ОСОБА_3 )

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.
У судовому розгляді взяли участь:
прокурор ОСОБА_4 ;

потерпілий ОСОБА_5 ;

представник потерпілого ОСОБА_6 ;

обвинувачений ОСОБА_3 .

Суд установив:
23 жотвня 2021 року близько 10:10 ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Струмкова в с. Іванковичі, Обухівського району, Київської області в напрямку заїзду до котеджного комплексу «Маєток», що по вулиці Струмкова, 36, порушуючи вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», та вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху», не переконавшись в безпечності свого маневру об`їзду перешкоди місця проведення ремонтних робіт, та не дотримуючись безпечного інтервалу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ішов в попутному напрямку, по правому краю проїзної частини, поряд з місцем проведення ремонтних робіт.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та надав показання, згідно з якими в зазначений день і час він рухався на належному йому автомобілі «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Струмкова в с. Іванковичі, дуже сліпило сонце і він був зосереджений на транспортних засобах зустрічного напрямку руху, у зв`язку з чим не помітив ОСОБА_5 , який ішов по правому краю проїзної частини, та задів його правою частиною кузову автомобіля.

Потерпілий у судовому засіданні також підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинуваченні, та додатково пояснив, що вже два місяці не може нормально ходити, його й надалі очікують операції та курси відновлення, має на утриманні двох неповнолітніх дітей і дружину, яка наразі не працює.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, а також тих, якими обґрунтовано цивільний позов.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 1 статті 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, беручи до уваги приписи статті 65 КК України, виходить із такого.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України, є необережним нетяжким злочином.

Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд установив, що останній характеризується за місцем проживання позитивно, ліквідатор наслідків на Чорнобильській АЕС, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд також не вбачає.

Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.

Отже, суд дійшов висновку про призначення покарання в межах санкції, передбаченої частиною 1 статті 286 КК України, у виді штрафу в розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

При цьому, з урахуванням вимог частини 4 статті 54 цього Кодексу та майнового стану обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити штраф із розстрочкою його виплати строком на 5 місяців.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з такого.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про стягнення шкоди, завданою кримінальним правопорушенням, у якому просить стягнути з обвинуваченого:

- матеріальну шкоду в розмірі 15563,24 грн.;

- втрачений заробіток (упущену вигоду) в розмірі 60000,00 грн.;

- моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн.

Також заявлено до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Щодо заявленого цивільного позову ОСОБА_3 визнав останній, окрім заявленої до стягнення суми моральної шкоди, вказавши, що він є пенсіонером, отримує близька 1800 грн. у місяць і це буде для нього надмірним тягарем. Також ОСОБА_3 зауважив на відсутності доказів на підтвердження втраченого заробітку (трудової книжки, довідки з місця роботи тощо).

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 цієї ж Постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану .

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Враховуючи всі обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 75000,00 гривень.

Водночас суд наголошує, що аргументи цивільного позивача щодо необхідності проходження процесу реабілітації, проведення операцій тощо є такими, що звернуті на майбутнє, та вказують на імовірне завдання відповідної шкоди. Відповідні позовні вимоги можуть бути пред`явлені в подальшому в порядку цивільного судочинства.

Щодо вимог про стягнення втраченого заробітку (упущеної вигоди) суд погоджується з позицією ОСОБА_3 та констатує відсутність будь-яких доказів на підтвердження завдання даної шкоди, з огляду на що дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

За змістом частини 2 статті 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача несе відповідно потерпілий, цивільний позивач .

Отже, вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу також не можуть бути задоволені.

Своєю чергою, вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Розподіл процесуальних витрат здійснюється в порядку статті 124 КПК України.

Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 124, 174, 369-371, 373, 374 КПК, суд

ухвалив:
1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

2. Призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

3. У порядку частини 4 статті 54 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу із розстрочкою його виплати на строк п`ять місяців, встановивши такий графік його сплати: по 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок до 30 числа відповідного місяця, обчислюючи цей строк, починаючи з місяця, в якому вирок набере законної сили.

4. Цивільний позов задовольнити частково.

5. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 15563,24 гривень та моральну шкоду в розмірі 75000,00 гривень, усього на суму 90 563 (дев`яносто тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 24 копійки.

6. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) гривень 40 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1