№ провадження 1-кп/606/271/21
Справа № 606/2247/21
УХВАЛА

23 грудня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

скаржника ОСОБА_9 ,

представника скаржників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Теребовля кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 03.08.2017 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.2 ст.272 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13.10.2021 до Теребовлянського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000323 від 03.08.2017 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172, ч. 2 ст. 272 КК України.

Ухвалою суду від 18.10.2021 по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

29.11.2021 через канцелярію суду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були подані письмові скарги, у яких вони просили:

- визнати бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000323 від 03.08.2017 щодо відмови у залученні їх до провадження як потерпілих;

- визнати бездіяльність слідчого та прокурора щодо не зазначення в обвинувальному акті відомостей про потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ;

- визнати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілими у даній справі або повернути обвинувальний акт у зв`язку з його невідповідністю п.3 ч.2 ст.291 КПК України для здійснення відповідних процесуальних дій органом досудового розслідування, прокурором.

Скарги мотивовані тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час проведення досудового розслідування у справі було подано заяви про залучення їх як потерпілих внаслідок використання ОСОБА_7 їх найманої праці всупереч вимог трудового законодавства, зокрема, ОСОБА_10 така заява була подана 29.09.2021, а ОСОБА_9 08.10.2021. Однак, постанов про залучення їх як потерпілих чи відмову у набутті процесуального статусу жоден з них не отримав. Враховуючи вказане, посилаючись на ч.3 ст.303 КПК України, звернулись до суду із вказаною скаргою.

Крім того, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_8 була подана скарга на постанову прокурора, у якій він просив скасувати постанову першого заступника прокурора Тернопільської області від 01.08.2018 про доручення здійснення розслідування слідчому підрозділу вищого рівня.

Скарга обґрунтована тим, що при прийнятті вказаної постанови не було дотримано належної правової процедури, зокрема, зі змісту постанови від 01.08.2018, на думку захисника, слідує, що підставою для доручення здійснення досудового розслідування органу вищого рівня стало неефективність дій слідчого Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, однак, у ній відсутній аналіз аспектів неефективності здійснення досудового розслідування органом, який визначений положеннями ст.216 КПК. Таким чином, захисник вважає, що прокурором не встановлено неефективності досудового розслідування, що свідчить про те, що уповноважена особа, що винесла дану постанову діяла поза межами своїх повноважень. Вказане є підставою для визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст.86, п.2 ч.3 ст.87 КПК як таких, що зібрані (отримані) не уповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.

Скаржник ОСОБА_9 та представник скаржників ОСОБА_10 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні уточнили вимоги по скаргах, просили вимогу про повернення обвинувального акту прокурору не розглядати, інші вимоги просили задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення скарг про визнання бездіяльності слідчого щодо відмови у залученні до провадження як потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оскільки такі є необґрунтованими. Зазначив, що заяви про залучення потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , достовірно знаючи про наявність даного кримінального провадження, не подавали протягом тривалого часу. Заяви про залучення як потерпілих були передані слідчій після завершення досудового розслідування, зокрема, заява ОСОБА_9 , була отримана слідчим управлінням 08.10.2021, а передана слідчій 11.10.2021, заява ОСОБА_10 отримана 29.09.2021, а передана слідчій 18.10.2021. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні був направлений до суду 09.10.2021.

Щодо визнання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілими та залучення їх до участі у кримінальному провадженні не заперечував.

Скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на постанову прокурора від 01.08.2018 про доручення здійснення розслідування слідчому підрозділу вищого рівня вважає безпідставною, зазначив, що при її винесенні було дотримано норм діючого на час винесення постанови законодавства. Просив відмовити у її задоволенні.

Потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення скарг, при вирішенні питання визнання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілими поклались на думку суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав подану ним скаргу та просив задовольнити. Проти задоволення скарг ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти визнання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілими та підтримав скаргу захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані суду матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим. Згідно ч.2.ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.303 КПК України, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені п.п. 5 та 6 частини першої цієї статті, а це згідно п.5 рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, та п.6. рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Рішення, дії, бездіяльність, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути оскаржені на стадії досудового розслідування, але не можуть бути предметом оскарження на стадії підготовчого судового засідання. Водночас рішення, дії, бездіяльність слідчого чи прокурора, які не визначені у ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути оскаржені під час підготовчого судового засідання. Як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені лише 2 різновиди рішень: 1) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 2) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

Нормою ч.3 ст.303 КПК України, на яку посилаються скаржники, передбачено можливість оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілими. Наведене, однак, не є тотожним оскарженню бездіяльності слідчого в частині дій, які він зобов`язаний вчинити, а саме: визнати потерпілими, як про це зазначено у скаргах ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Попри те, що в обох випадках йдеться про один і той самий результат для осіб, які звернулися з відповідною заявою, такий досягається по-різному, адже рішення про відмову у визнанні потерпілими вимагає від слідчого вчинення певних дій, результатом яких є винесення відповідної постанови, чого у даному випадку не було, а тому скарги ОСОБА_10 та ОСОБА_12 задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд зазначає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 02 липня 2004 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» звертає увагу судів на те, що особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, набуває передбачених законом прав учасника процесу лише після визнання її потерпілим. Визнання особи потерпілим у справі або відмова в цьому мають бути процесуально оформлені постановою органу досудового розслідування, слідчого, прокурора, судді або ухвалою суду.

Згідно вимог частин 1-3 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди та яка у зв`язку з цим після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 7 цієї є ж статті констатовано, що якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Матеріалами справи установлено, що з відповідною заявою про визнання потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 звернулись до органу досудового розслідування 29.09.2021 та 08.10.2021 відповідно, які передані слідчій 18.10.2021 та 11.10.2021 відповідно. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні був направлений до суду 09.10.2021.

Листами від 11.10.2021 та 18.10.2021 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на їх заяви було повідомлено про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 03.08.2017 до ЄРДР за №0000323 закінчено, а обвинувальний акт 09.10.2021 скеровано до суду. Одночасно роз`яснено їх право подати таку заяву до суду, який розглядатиме справу по суті.

Відповідно до вимог ст.55 КПК України безпосередньо суд вправі визнати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілими на підставі їх письмових заяв, які міститься в матеріалах даного кримінального провадження.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України грубому порушенні законодавства про працю, а саме використанні ФОП ОСОБА_7 праці найманих працівників (зокрема і ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ) без належного оформлення трудових відносин.

Враховуючи статтю обвинувачення, а також відомості, що містяться у обвинувальному акті суд приходить до висновку, що права ОСОБА_10 та ОСОБА_9 порушено, зокрема, конституційне гарантоване право на працю, оскільки офіційно трудові правовідносини з останніми не було оформлено, не укладено з ними трудовий договір та не зроблено відповідний запис до їх трудової книжки, не проведено щодо цих осіб сплату страхових внесків, тощо, що у свою чергу зумовило несприятливий юридичний стан вказаних осіб у сфері трудових відносин, соціального та пенсійного забезпечення. Враховуючи вказане, суд вважає підставними доводи ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про те, що кримінальним правопорушенням передбаченим ч.1 ст.172 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , їм завдано шкоди, в тому числі і моральної, що є підставою для визнання їх потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Щодо скарги захисника адвоката ОСОБА_8 на постанову прокурора від 01.08.2018 про доручення здійснення розслідування слідчому підрозділу вищого рівня, то оскільки дана скарга заявлена захисником на стадії підготовчого судового засідання і доводи, викладені у ній повно, всебічно та об`єктивно можуть бути досліджені судом тільки під час безпосереднього судового розгляду та дослідження документів (доказів) у даному кримінальному провадженні, які на даній стадії відсутні у суду і не можуть бути долучені стороною обвинувачення до обвинувального акту, то ця скарга та доводи у ній заявлені передчасно, у зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню.

Крім того, прокурором в підготовчому судовому засіданні подано клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, які покладені на обвинуваченого ОСОБА_7 , з метою забезпечення його належної поведінки, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, оскільки останній обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та межі покарання, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду.

Учасники судового розгляду не заперечували проти клопотання прокурора.

Заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту та клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, які покладені на обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 09.03.2021 щодо ОСОБА_7 , змінено та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням зобов`язань, а саме прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; не відлучатись із Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду. Строк покладених обов`язків встановлено до 23 год. 59 хв. 09.04.2021.

Застосовані до ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст.194 КПК України обов`язки неодноразово продовжувались ухвалами слідчих суддів та суду, востаннє ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 28.10.2021, якою продовжено до 23 год 59 хв. 26.12.2021 строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_7 , а саме:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатись за межі Тернопільської області без дозволу суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-уникати спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Дія ухвали закінчується о 23 год 59 хв 26.12.2021.

Відповідно до ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, ч. 5 ст. 194 КПК України визначає, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Частиною 6 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

У зв`язку із закінченням 26.12.2021 строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, виникла необхідність у їх продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду від 28.10.2021, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Діянням ОСОБА_7 , надана правова кваліфікація за ч.1 ст. 172, ч. 2 ст. 272 КК України. Обвинувачений не спростовує питання обґрунтованості підозри.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку дії обов`язків, суд приходить до наступного: ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

У судовому засіданні встановлено, що залишається достатньо підстав вважати, що не перестала існувати можливість впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, з огляду на те, що останні, зважаючи на стадію розгляду кримінального провадження, ще не допитані судом, а згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Наведене свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а застосування менш суворих запобіжних заходів чи скасування обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

За таких обставин, слід задовольнити клопотання прокурора, та продовжити строк дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 176-179, 303, 314-316, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_10 на бездіяльність слідчого щодо визнання потерпілим - відмовити.

У задоволенні скарги ОСОБА_9 на бездіяльність слідчого щодо визнання потерпілим - відмовити.

У задоволенні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на постанову прокурора - відмовити.

Заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_9 задовольнити, визнати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілими та залучити їх до участі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 03.08.2017 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.2 ст.272 КК України.

Вручити потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 317 КПК України після призначення справи до судового розгляду учасники судового провадження вправі ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, за відповідним клопотанням, під час якого мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000323 від 03.08.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст.172, ч.2 ст.272КК України задовольнити.

Продовжити до 20 лютого 2022 року строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатись за межі Тернопільської області без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- уникати спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 20 лютого 2022 року.

Контроль за виконанням ухвали в частині продовження строку дії обов`язків покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Підготовче судове засідання у справі відкласти до 14 год 00 хв. 25 січня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1