Справа № 569/468/22
УХВАЛА

03 березня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду із скаргою у якій просить суд зобов`язати прокурора Рівненської окружної прокуратури надати ОСОБА_3 офіційно завірену копію документа письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України з предметами акти робіт, податкові накладні.
Свою скаргу обґрунтовує тим, що оголошений суддею ОСОБА_5 витяг з ЄРДР 0000162, вказує на реєстрацію злочинів ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України. При відмові від обвинувачення в ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3, 4 ст. 358 КК України є тільки випадок обвинувачення та повідомлення про підозру в ч. 1 ст. 358 КК України. Тобто обвинувачення в ч. 3 ст. 358 КК України є додатковим.
При висуненні обвинувачення в ч. 3 ст. 358 КК України, утворено юридичний казус ОСОБА_3 в злочині ч. 3 ст. 358 КК України, не отримав підозру, тому не виконана процедура визначена ч. 1 ст. 42 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 339 КПК України при висуненні додаткового обвинувачення повинні бути виконані вимоги визначені ст. 276-278 КПК України
ОСОБА_6 з 24.01.2020 не може отримати від прокурорів підозру в додатковому злочині ч. 3 ст. 358 КК України із-за невиконання прокурорами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обов`язку, визначеного ч. 1, 2 п. 11 ст. 36 КПК України.
Звернення до керівництва прокуратури про забезпечення права ОСОБА_6 на створену в прокуратурі інформацію ігнорується, про допущені порушення. Листом 10/1-282вх. 20 від 30.12.2021 Рівненська обласна прокуратура повідомила про припинення переписки з скаржником. Прокурори імітують діяльність не маючи на те законних підстав д 12.11.2013.
Скаржник також вказує, що юридична особа не здійснює відповідно до положень наказу 51 Генпрокуратури редакції 2020 контролю за діяльністю підлеглих та зловживає цивільними правами, чим завдається йому шкода.
Покликаючись на наведене, з метою права на інформацію визначених ч. 2 ст. 32 Конституції України, отримання документів в порядку ст. 93 КПК України, ч. 2 п. 11 ст. 36 КПК України та виключення випадку ч. 3 ст. 13 ЦК України та підставі ч. 1 ст. 47 КПК України, ч. 4 ст. 21 КПК України, ст. 55 Конституції України, для виходу розгляду справи на розумний строк припинення імітації прокурорів обвинувачів, скаржник просить скаргу задоволити та зобов`язати прокурора Рівненської окружної прокуратури надати ОСОБА_3 офіційно завірену копію документа письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України з предметами акти робіт, податкові накладні.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, просив її задоволити з підстав викладених у ній із врахуванням додаткових письмових поясненнях доданих до матеріалів справи.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 за безпідставністю.
Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування .

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведені конституційні норми мають своє відображення у п. п. 1, 2, 17 ст. 7 КПК України, де зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Так, визначені у ч.1 ст. 303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Як встановлено в ході судового розгляду даної скарги, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2021 року обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000162 від 24.01.2020 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України повернуто в Рівненську окружну прокуратуру, як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Учасниками судового розгляду на вказану ухвалу суду було подано апеляційну скаргу, яка на даний час перебуває на розгляді в Рівненському апеляційному суді.
Так, частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Таким чином, скаржник звертається до слідчого судді зі скаргою, яка не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України, а тому слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-309, 376 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги - відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1