Ухвала
іменем України
21 січня 2022 року
м. Київ
справа № 685/1451/20
провадження № 51-4660 зно 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвал колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30 вересня 2021 року, 25 жовтня 2021 року, 17 листопада 2021 року, 14 та 22 грудня 2021 року щодо нього за виключними обставинами у порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України,
в с т а н о в и в:
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ухвалою Білогірського районного суду від 13 травня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2006 року відмовлено.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу місцевого суду повернуто особі, яка її подала на підставі ст. ст. 395, 399 КПК України.

В подальшому ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою від 20 вересня 2021 року на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 27 серпня 2021 року, яку ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30 вересня 2021 року було залишено без руху з встановленням строку для усунення зазначених у ній недоліків.
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_4 надіслав до Верховного Суду повторну касаційну скаргу.
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду

від 25 жовтня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 27 серпня 2021 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, оскільки колегія суддів дійшла висновку, що, повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 не було.
11 листопада 2021 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, у вступній частині якої вказував про перегляд ухвали колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року в порядку п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України. При цьому в прохальній частині заяви ОСОБА_4 , формально посилаючись на п. 2 ч. 2 ст. 459, ч. 1 ст. 463, ч. 1 ст. 467 КПК України, просив скасувати ухвалу Білогірського районного суду Хмельницької області

від 13 травня 2021 року, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 27 серпня 2021 року та ухвалу колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року та передати справу про перегляд вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2006 року на новий розгляд до Білогірського районного суду Хмельницької області.
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду

від17 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2021 року, ухвали Хмельницького апеляційного суду

від 27 серпня 2021 року та ухвали колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року в порядку п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, оскільки подана ОСОБА_4 заява не містила жодних посилань на обставини, які би не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення та підтверджували наявність нововиявлених обставин з огляду на положення ст. 459 КПК України.

На адресу Касаційного кримінального суду Верховного Суду 13 грудня 2021 року надійшла заяваОСОБА_4 (від 10 грудня 2021 року) про перегляд ухвал колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 листопада 2021 року та від 25 жовтня 2021 року щодо нього за виключними обставинами, передбаченими п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 грудня 2021 року вказану заяву було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 10 ст. 31, ч. 5 ст. 33, ст. 463, ст. 441 КПК України.
Проте ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2021 року заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвал колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 листопада 2021 року та від 25 жовтня 2021 року повернуто до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно ж до ч. 6 ст. 434-2 КПК України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі кримінального провадження на її розгляд, таке кримінальне провадження повертається відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для подальшого розгляду, про що постановляється ухвала. Кримінальне провадження, повернуте на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати) не може бути передано повторно на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 грудня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвал колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 листопада 2021 року та від 25 жовтня 2021 року щодо нього за виключними обставинами, оскільки наведені у заяві ОСОБА_4 доводи, не вказували на наявність виключних обставин, зазначених у п. 3ч. 3 ст. 459 КПК України.
Наразі ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду із заявою від 3 січня 2022 року, яка по суті є аналогічною доводам його попередньої заяви. Так, у вступній частині заяви ОСОБА_4 вказує про перегляд ухвали колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 грудня 2021 року за виключними обставинами, передбаченими п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України.
При цьому в прохальній частині заяви, ОСОБА_4 , посилаючись на п. 2 ч. 2 ст. 412, ч. 1 ст. 434, п. 3 ч. 3 ст. 459, ст. 460, ч. 2 ст. 464, ч. 1 ст. 467 КПК України, просить передати справу до Великої палати Верховного Суду, переглянути ухвали колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30 вересня 2021 року, 25 жовтня 2021 року, 17 листопада 2021 року, 14 та 22 грудня 2021 року, скасувати ухвалу Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2021 року, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 27 серпня 2021 року та повернути справу про перегляд вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2006 року на новий розгляд до Білогірського районного суду Хмельницької області.
На прохання ОСОБА_4 про передачу його заяви на розгляд до Великої Палати Верховного Суду колегія суддів зазначає, що попередню, аналогічну за доводами, заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень касаційного суду щодо нього за виключними обставинами, передбаченими п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України, яку колегія суддів Касаційного кримінального Суду Верховного Суду передавала на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, 17 грудня 2021 року було повернуто до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для передачі заяви ОСОБА_4 від 3 січня 2022 року до Великої Палати Верховного Суду.
Разом із тим, як убачається зі змісту заяви, ОСОБА_4 вказує на те, що Білогірський районний суд Хмельницької області 13 травня 2021 року розглянув його заяву про перегляд вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2006 року, однак в судовому засіданні було оголошено лише резолютивну частину ухвали, повний текст ухвали вказаної ухвали йому надіслано поштою лише 11 серпня 2021 року.
При цьому ОСОБА_4 зазначає, що для особи, яка не була присутня в судовому засіданні, строк на апеляційне оскарження повинен обчислюватися з дня отримання скаржником копії оскаржуваного судового рішення, а тому, на його думку, строк оскарження належить обчислювати не з 13 травня 2021 року,

а з 11 серпня 2021 року.
До того ж, у заяві ОСОБА_4 наводить доводи щодо незгоди з прийнятим суддею апеляційного суду рішенням, вказує, що суд неправильно повернув його апеляційну скаргу на ухвалу Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2021 року, а колегія суддів касаційного суду неправомірно погодилася із цим рішенням. Крім того, заявник вказує, що рішення апеляційного суду було постановлено незаконним складом суду.
Також, мотивуючи свою заяву, ОСОБА_4 вказує на те, що суддя апеляційного суду ОСОБА_5 та судді колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суд у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при постановленні судових рішень щодо нього, на його думку, вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України, та просить притягнути їх до кримінальної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_4 порушує питання про відкриття провадження Верховним Судом і перегляд судових рішень з підстав, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України, тобто у порядку виключного провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;
2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;
3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
Згідно з ч. 4 ст. 459 КПК України, обставини, передбачені п. 3 ч. 3 цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.
Системне ж тлумачення норм глави 34 КПК Україниу сукупності з наведеними вище положеннями свідчить, що перегляд за нововиявленими або виключними обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Разом із тим, зі змісту заяви вбачається, що доводи, наведені у заяві ОСОБА_4 , не вказують на наявність виключних обставин, вичерпний перелік яких зазначено в ч. 3 ст. 459 КПК України та які є підставами для здійснення кримінального провадження в порядку глави 34 вказаного Кодексу, а зводяться по суті до незгоди з судовими рішеннями, постановленими щодо нього.
До того ж, посилання заявника про скоєння суддями ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначених ним кримінальних правопорушень, які, на думку ОСОБА_4 , вони вчинили, не є належним засобом доказування наявності підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з огляду на положення ч. 4 ст. 459 КПК України.
Крім того, колегія суддів повторно зауважує, що питання про притягнення до кримінальної відповідальності, як про це зазначено у заяві ОСОБА_4 , не належить до компетенції Верховного Суду.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для перегляду ухвал колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30 вересня 2021 року, 25 жовтня 2021 року, 17 листопада 2021 року,

14 та 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_4 за виключними обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно ж до висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17 (провадження № 51-1836кмо19), положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами або виключного провадження та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Аналогічний підхід щодо застосування положень ч. 2 ст. 464 КПК України використовується й у практиці Великої Палати Верховного Суду (див. ухвали

від 5 червня 2018 у провадженні № 13-29зво18, від 22 серпня 2018 року у провадженні № 13-46зво18, від 25 листопада 2019 року у провадженні

№ 13-90зво19, від 23 січня 2020 року у провадженні № 13-2зво20, та ін.).

З огляду на наведене, а також враховуючи відсутність підстав для відкриття провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвал колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30 вересня 2021 року, 25 жовтня 2021 року, 17 листопада 2021 року, 14 та 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_4 за виключними обставинами, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що слід відмовити у відкритті провадження за його заявою.
Керуючись ст. ст. 459, 464 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвал колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30 вересня 2021 року, 25 жовтня 2021 року, 17 листопада 2021 року,
14 та 22 грудня 2021 року щодо нього за виключними обставинами у порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3