Справа № 751/1410/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/578/21
Категорія - ч.2 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000105 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , неодружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 04.12.2017 року вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; звільнений 29.09.2020 умовно-достроково - невідбутий строк покарання 2 роки 4 місяці 25 днів;

засуджений за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_8 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.12.2017 року та остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ят років три місяці без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання з 14 січня 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3595,84 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 14 січня 2021 року, близько 07.00 год., ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до мопеда марки «Suzuki», моделі «Sepia», 1993 року випуску, що належить ОСОБА_10 , який знаходився на стоянці, що розміщена поруч з вищевказаним будинком, та в подальшому, продовжуючи злочинний умисел на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 , шляхом буксирування, привів у рух вказаний мопед, перемістивши його з місця, та незаконно заволодів даним транспортним засобом, усупереч волі власника.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій свого підзахисного, просив вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком, та остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці без конфіскації майна. Послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Вказав, що маються обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_11 злочину, тому при призначенні покарання останньому суд безпідставно не застосував ст. 69 КК України.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений та його захисник не з`явилися, про час і місце судового розгляду були поінформовані належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення; дані про його особу, який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування завданого збитку потерпілому; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Беручи до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий (3 рази), вчинив нове кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи про суворість покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4