ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2868/15-к Номер провадження 11-кп/814/847/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в режимі відеоконференції між Полтавським апеляційним судом та Лубенським міськрайонним судом Полтавської області кримінальне провадження відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, уродженця м.Чесноківка, Алтайський край, РФ, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України,-

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 (один) рік .

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від основного та додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 14601 гривню 60 копійок витрат за проведення економічних експертиз.

Позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди залишені без розгляду.

За вироком суду, ОСОБА_7 відповідно до розпорядження Засульської сільської ради №2 від 04.01.2013р., призначений на посаду директора Сільського комунального підприємства «Сяйво», розташованого за адресою с. Засулля вул. Комсомольська, 78 Лубенського району.

Згідно наказу директора СКП «Сяйво» № 1 від 14.01.2013р., ОСОБА_7 приступив до виконання своїх посадових обов`язків, як директор підприємства 14.01.2013 року.

Розпорядженням т.в.п. сільського голови Засульської сільської ради №132 - к від 14.11.2014, винесеним на підставі рішення позачергової п`ятдесят третьої сесії шостого скликання від 13.11.2014, ОСОБА_7 звільнено з посади директора СКП «Сяйво».

ОСОБА_7 , будучи службовою особою, виконуючи організаційно - розпорядчі та адміністративно-господарські функції, покладені на нього Статутом СКП «Сяйво», затвердженого рішенням позачергової сесії 6 скликання Засульської сільської ради від 23.11.2012 р., здійснював обов`язки щодо організації роботи підприємства, розпорядження майном і коштами підприємства, організації та ведення всіх операцій та угод у відповідності з положенням статуту, створення належних умов для високопродуктивної праці, забезпечення додержання законодавства про працю, соціального страхування, правил та норм охорони праці, своєчасних розрахунків з працівниками підприємства.

У відповідності до пунктів 3.4., 3.5 Колективного договору, укладеного між адміністрацією та уповноваженим трудового колективу СКП «Сяйво» на 2013-2016 роки, схваленого загальними зборами трудового колективу 03.06.2013 року, заробітна плата виплачується за місцем роботи грошовими знаками України 10 і 24 числа кожного місяця, а випадку, якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні; заробітна плата працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 97 Кодексу законів про працю України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власниками, або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Стаття 115 Кодексу законів про працю України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» визначають, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Всупереч вищевикладеним нормам, обвинувачений ОСОБА_7 , злісно ігноруючи права працівників СКП «Сяйво» на своєчасне одержання винагороди за працю, які гарантовані ст.ст. 42, 43 Конституції України, діючи в силу наданих йому службових повноважень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи вимоги Колективного договору, Статуту СКП «Сяйво», ст.ст. 94, 97,115 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 15, 21, 22, 24 Закону України «Про оплату праці», посадову інструкцію директора СКП "Сяйво", протягом липня - жовтня 2014 року безпідставно та умисно не виплачував працівникам підприємства ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 заробітну плату більш як за один місяць, а отримані від господарської діяльності кошти спрямовував на оплату послуг, штрафів, погашення договору банківського обслуговування та інші господарські витрати.

Так, на розрахункові рахунки СКП «Сяйво» за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року надійшло всього 427911,46 грн., з яких використано за цей період всього - 421806,14 грн., з них на виплату заробітної плати - 57817,56 грн, (що становить 13,7 % від використаних коштів), сплачено на ЄСВ - 36243,57грн., інші податки та збори - 46639,69 грн., під звіт - 42303,93 грн., за електроенергію - 101200,23 грн., оплата інших доходів послуг, поставки - 97017,07 грн., погашення по договору банківського обслуговування - 20676,52 грн., штрафи -12211,70 грн., послуги банку - 1419,36 грн., повернення фінансової допомоги - 6240 грн., повернення за послуги - 36,51 грн.

Таким чином, директор СКП «Сяйво» ОСОБА_7 , знаючи про необхідність першочергової виплати заробітної плати працівникам підприємства та маючи реальну фінансову можливість здійснити такі виплати, в порушення вимог ст. 43 Конституції України, якою встановлене конституційне право громадянина на заробітну плату та своєчасно одержання винагороди за працю, ст.ст. 94, 97, 115 Кодексу законів про працю Україні: ст.ст. 15, 21, 22, 24 Закону України «Про оплату праці», реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисну, безпідставну невиплату заробітної плати, не виплачував заробітну плату працівникам вказаного підприємства, у результаті чого, станом на 31.10.2014 року, заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства становила 15929,91 грн. а саме : перед головним бухгалтером ОСОБА_9 - 6374,52 грн., водієм автотранспортних засобів ОСОБА_12 - 5961,31 грн., оператором КНС ОСОБА_11 - 3594,08 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо нього та постановити новий вирок, яким виправдати його у скоєнні злочину, передбаченого ч.1ст. 175 КК України, закривши кримінальне провадження.

Вважає вирок незаконним, оскільки при прийнятті рішення, суд порушив норми матеріального та процесуального права, дав неправильну оцінку доказам, порушив принципи змагальності та диспозитивності, ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист людини та основоположних свобод.

Вказує, що в його діях відсутній склад злочину, оскільки з початку 2014 року у підприємства не вистачало коштів на проведення господарської діяльності через відмову засновника, Засульської сільської ради, Органу управління - виконавчого комітету Засульської сільської ради коригувати тарифи на водопостачання та водовідведення та відшкодовувати різницю, що підтверджується показаннями судово-економічного експерта в суді та доданими письмовими доказами.

За цей період часу з січня 2014 року заробітна плата працівникам виплачувалась в неповному обсязі, кожного місяця.

Експертиза проведена в порушення Інструкції про проведення експертиз, неповно, без дослідження всіх необхідних даних, так як експертом указано, що встановити за який період кожного місяця, та в якому розмірі виникла заборгованість по виплаті заробітної плати неможливо, із за відсутності відповідних розрахунків та відсутності дат та підписів на платіжних відомостях.

Залучення експертів проводилось не з його ініціативи, обвинувачений та його захисник були проти проведення останньої судово-економічної експертизи, оскільки експерти є працівниками державної установи та проведення експертиз проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

Зазначає, що він на час вручення підозри був депутатом Засульської сільської ради. Керівник регіональної прокуратури не міг доручити слідчому або іншому прокурору вручити йому, як депутату, повідомлення про підозру ( в редакції ст. 481 КПК України до прийняття Закону №187 -ХІ від 04.10.2019), оскільки кримінальний процесуальний закон не надав керівникам регіональної прокуратури права доручити виконання цієї функції іншим особам. Про відсутність таких повноважень свідчить факт прийняття Закону №187 -ХІ від 04.10.2019, який спрямований на врегулювання питання можливості делегування повноважень на вручення повідомлення про підозру спеціальному суб`єкту іншим прокурором у кримінальному проваджені.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.
Потерпілі в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином згідно вимог ст.135 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд вказаного кримінального провадження у відсутність потерпілих, які належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів у ній наведених, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та вказувала на законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши обґрунтування поданої апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з таких підстав.
Згідно вимог ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законне є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, крім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Зокрема, диспозиція ст. 175 КК передбачає кримінальну відповідальність виключно у разі безпідставності невиплати заробітної плати, оскільки така обставина є обов`язковим елементом складу цього злочину, однак поняття «безпідставність» є оціночним, а тому безпідставною слід вважати таку невиплату заробітної плати, яка вчинена за наявності об`єктивної можливості здійснити виплату, для з`ясування якої необхідно насамперед перевіряти фінансово-економічний стан підприємства, де виявлено таку невиплату, а також мету використання коштів, які надходили на їхні рахунки. При цьому можна виявити конфлікт інтересів підприємства та його працівників, коли за наявності заборгованості з виплати заробітної плати кошти, що надходили на рахунок підприємства, витрачались для підтримання його діяльності.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у безпідставній невиплаті заробітної плати більш як за один місяць, вчиненої умисно керівником підприємства, є обґрунтованими.
Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 доводи про те, що висновки суду викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судовий розгляд проведений неповно, є безпідставними.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове слідство і судовий розгляд проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження. Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами в їх сукупності.
Зокрема, його винуватість підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показаннями свідка ОСОБА_13 та іншими письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.
Із наданих суду показань потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що станом на 11.06.2014 року, коли вона працевлаштувалась на роботу на посаду бухгалтера в СКП "Сяйво", на підприємстві вже була заборгованість по заробітній платі близько двох місяців. У серпні 2014 року переведена на посаду головного бухгалтера. Протягом 01.06.2014 року - 31.10.2014 року заборгованість по заробітній платі складала до трьох місяців.
Показаннями потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у суді першої інстанції підтверджується факт не виплати неповністю або зовсім не виплачували заробітну плату протягом 01.06.2014 року - 31.10.2014 року.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що офіційних звернень від ОСОБА_7 до засновника саме з приводу наявності заборгованості по заробітній платі не надходило, як і не надавалося жодного звіту. Орган місцевого самоврядування може надавати допомогу коли баланс дорівнює нулю, або є мінусовим;
Ці показання потерпілих та свідків узгоджуються з дослідженими судом- довідкою про використання коштів по СКП "Сяйво" за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року (Т.2 а.с.60); - довідкою про надходження і використання коштів по СКП "Сяйво" за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року (Т.2 а.с.117-118); - довідкою про заборгованість по заробітній платі по СКП "Сяйво" станом на 01.11.2014 року та довідкою про заборгованість по заробітній платі в розрізі працівників (Т.2 а.с.119-120); - відповідними бухгалтерськими документами СКП "Сяйво" (фінансовими звітами, оборотно-сальдовими відомостями, відомостями по нарахуванню та виплаті заробітної плати працівникам підприємства) (Т.1 а.с.78-123), які досліджувались експертами при проведенні судової економічної експертизи, додаткової судової економічної експертизи та комісійної судової економічної експертизи;- довідкою про надходження коштів в касу підприємства та платежів по банках (а.с.179-180) та висновками проведених по справі судово економічних експертиз.
Суд ретельно перевірив в судовому засіданні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 .
Твердження обвинуваченого викладені в апеляційній скарзі про те, що у його діях відсутній склад злочину, оскільки з початку 2014 року у підприємства не вистачало коштів на проведення господарської діяльності є непереконливими та суд розцінює їх як обраний ним спосіб захисту, так як наведене ним спростовується дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Зокрема, ОСОБА_7 відповідно до розпорядження Засульської сільської ради № 2 від 04.01.2013р., призначений на посаду директора Сільського комунального підприємства «Сяйво», розташованого за адресою с. Засулля вул. Комсомольська, 78 Лубенського району.
Згідно наказу директора СКП «Сяйво» № 1 від 14.01.2013р., ОСОБА_7 приступив до виконання своїх посадових обов`язків, як директор підприємства 14.01.2013 року.
Розпорядженням т.в.п. сільського голови Засульської сільської ради № 132 - к від 14.11.2014, винесеним на підставі рішення позачергової п`ятдесят третьої сесії шостого скликання від 13.11.2014, ОСОБА_7 звільнено з посади директора СКП «Сяйво».
Згідно посадової інструкції ОСОБА_7 , як директор СКП "Сяйво": визначає, формулює, планує, здійснює і координує всі види діяльності підприємства; визначає напрями розвитку підприємства у формуванні цінової, кредитно-банківської, соціальної політики; організовує виробничо-господарську діяльність підприємства на основі застосування методів обґрунтованого планування, нормативних матеріалів, фінансових і трудових витрат; здійснює заходи з соціального розвитку колективу підприємства, забезпечує розроблення, укладання і виконання колективного договору; здійснює заходи щодо соціального захисту колективу підприємства. (Т.2 а.с.30-31);
Згідно статуту СКП "Сяйво" до компетенції директора підприємства відноситься організація та ведення всіх операцій та угод у відповідності із положеннями статуту; самостійно визначає структуру управління і встановлює штати з урахуванням умов та фонду оплати праці.(Т.2 а.с.32-38);
Пунктами 3.4., 3.5 Колективного договору, укладеного між адміністрацією та уповноваженим трудового колективу СКП "Сяйво" на 2013-2016 роки, встановлено, що заробітна плата виплачується за місцем роботи грошовими знаками України 10 і 24 числа кожного місяця, а випадку, якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні; заробітна плата працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці (т.2 а.с.39-40);
ОСОБА_7 , як директором СКП "Сяйво", затверджено Положення про оплату праці працівникам СКП "Сяйво", згідно якого, керівник підприємства несе відповідальність за забезпечення нарахування та виплати заробітної плати відповідного законодавства України, Колективного договору та цього Положення. (Т.2 а.с.41);
Оскільки, за вимогами статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право кожного громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю та соціальних виплат закріплено у статтях 43,46 Конституції України. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом від 24 березня 1995 року №108/95ВР «про оплату праці», Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами.
Зокрема, ст.1 названого Закону визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу; ч.3 ст.15 (у редакції Закону від 21 жовтня 2004 року № 2103-1У) передбачено, що оплата праці працівників підприємств здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі підприємство здійснює після виконання зобов`язань щодо оплати праці (у попередній редакції оплата праці провадилася в першочерговому порядку після сплати обов`язкових платежів) ; у ч.5 ст.24 (у тій же редакції) зазначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. У ст..115 КЗпП передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.
Виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, директор Сільського комунального підприємства «Сяйво» ОСОБА_7 був зобов`язаний виконувати вимоги чинного законодавства України, насамперед в частині забезпечення прав працівників на своєчасне отримання заробітної плати за працю.

З досліджених також судом відомостей по розрахунковим рахункам за період з червня 2014 року по жовтень 2014 року вбачається, що на підприємство надходили необхідні кошти для виплати нарахованої заробітної плати працівникам, але виплачена була не усім працівникам.

Так, висновком № 222/223 судової економічної експертизи від 23.03.2015 року (Т.2 а.с.154-158), згідно якої з врахуванням першочерговості платежів у відповідності до діючого законодавства, СКП "Сяйво" мало фінансову можливість сплачувати нараховану заробітну плату у період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року в усіх місяцях зазначеного періоду та розраховуватись із заборгованістю по заробітній платі, яка виникла станом на 01.06.2014 року в сумі 46405, 68 грн. в липні 2014 року.
Відповідно до даних таблиці додатку №2 до експертизи, підприємством СКП "Сяйво" за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року надійшло всього 427911,46 грн., з яких використано за цей період всього - 421806,14 грн., з них на виплату заробітної плати - 57817,56 грн, (що становить 13,7 % від використаних коштів), сплачено на ЄСВ - 36243,57грн., інші податки та збори - 46639,69 грн., під звіт - 42303,93 грн., за електроенергію - 101200,23 грн., оплата інших доходів послуг, поставки - 97017,07 грн., погашення по договору банківського обслуговування - 20676,52 грн., штрафи -12211,70 грн., послуги банку - 1419,36 грн., повернення фінансової допомоги - 6240 грн., повернення за послуги - 36,51 грн.;
- висновком додаткової судової економічної експертизи № 1233 від 22.02.2016 року (Т.3 а.с.12-19) та висновком № 490/491 комісійної судової економічної експертизи від 19.07.2016 року (Т.3 а.с.52-62), згідно якої за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року кожному працівнику виплачено ОСОБА_12 - 4152,16 грн., в тому числі у червні - 500,00грн., липні - 800грн., серпні - 650,00грн., вересні - 0,00грн., жовтні - 2202,21 грн.;
ОСОБА_9 - 2250,00 грн., в тому числі у : червні - 0,00 грн., липні - 600,00 грн., серпні - 150,00 грн., вересні - 500,00 грн., жовтні - 1000,00 грн.;
ОСОБА_11 - 1424,43 грн., в тому числі у : червні - 0,00 грн., липні - 0,00 грн., серпні -530,00 грн., вересні - 200,00 грн., жовтні - 694,43 грн. - по ОСОБА_11 експерт за жовтень місяць 2014 року у висновку судової економічної експертизи № 1233 від 22.02.2016 року (Т.3 а.с.12-19) припустився помилки, яка виправлена експертами комісійної судової економічної експертизи від 19.07.2016 року (Т.3 а.с.52-62) .
В зв"язку з тим, що в матеріалах справи знаходяться платіжні відомості, в яких не завжди зазначений місяць виплати, визначити за які місяця та в якому розмірі за кожен місяць окремо обліковується заборгованість по заробітній платі по працівникам ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 не представляється можливим .
Отже, двома експертизами : додатковою судовою економічною експертизою № 1233 та комісійною судовою економічною експертизою № 490/491 встановлено, що в період часу з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року лише трьом працівникам підприємства : ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 протягом одного місяця директором СКП "Сяйво" ОСОБА_7 не виплачувалась заробітна плата, саме це є однією із умов складу проступку, передбаченого диспозицією ст.175 ч.1 КК України. Іншим працівникам : ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в період часу з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року кожного місяця, частково, сплачувалась заробітна плата та заборгованість по заробітній платі .
Так, із таблиці № 1 висновку додаткової судової економічної експертизи № 1233 (а.с.15) та із таблиці №1 висновку № 490/491 комісійної судової економічної експертизи (Т.3 а.с.55-56) вбачається, що ОСОБА_12 отримав заробітну плату 29.08.2014 року, а наступну лише 01.10.2014 року, тобто у вересні 2014 року вищезазначений працівник взагалі не отримував заробітної плати ; ОСОБА_9 прийнята на роботу 11.06.2014 року, а першу зарплату отримала лише 18.07.2014 року, тобто у червні 2014 року даний працівник взагалі не отримала заробітну плату; ОСОБА_11 прийнята на роботу 12.06.2014 року, а першу зарплату отримала лише через півтора місяця - 29.08.2014 року, що є грубим порушенням ст.ст. 42, 43 Конституції України, ст.115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», п.3.4., 3.5. Колективного договору, укладеним між адміністрацією та уповноваженим трудового колективу СКП "Сяйво" на 2013-2016 роки .
З висновків додаткової судової економічної експертизи № 1233 від 22.02.2016 року (Т.3 а.с.12-19) та 490/491 комісійної судової економічної експертизи від 19.07.2016 року (Т.3 а.с.52-62) також вбачається, що на підставі наданих документів, без урахування попередньої заборгованості на підприємстві, собівартість реалізованих послуг СКП "Сяйво" у період із 01.06.2014 року по 31.10.2014 року більша ніж розмір виручки від реалізації по факту її врахування в поточному періоді, що негативно характеризує фінансовий стан підприємства за вказаний період. З врахуванням першочерговості платежів у відповідності до діючого законодавства, СКП "Сяйво" мало фінансову можливість сплачувати нараховану заробітну плату у період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року в усіх місяцях зазначеного періоду. Але при умові виплати заробітної плати в повному обсязі, у підприємства будуть відсутні кошти на проведення господарської діяльності, передбаченої Статутом.
Із таблиці № 3 висновку № 490/491 комісійної судової економічної експертизи (Т.3 а.с.57) вбачається, що станом на 31.10.2014 року, заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства становила 15929,91 грн. а саме : перед головним бухгалтером ОСОБА_9 - 6374,52 грн., водієм автотранспортних засобів ОСОБА_12 - 5961,31 грн., оператором КНС ОСОБА_11 - 3594,08 грн.
Колегія суддів на підставі перевірених матеріалів кримінального провадження приходить до висновку, що у встановлений у вироку період невиплати заробітної плати на рахунки товариства надходили кошти, достатні для виплати своєчасної заробітної плати, однак за розпорядженнями керівника ОСОБА_7 були витрачені в першу чергу не на проведення виплати працівникам нарахованої заробітної плати протягом одного місяця та на погашення заборгованості по ній ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Такі дії керівника підприємства мали безпідставний характер, відтак утворюють склад злочину, передбачений , зокрема його об`єктивну частину.
Наведені вимоги законодавства України, що регулюють правовідносини між роботодавцем та працівником а також право працівника на отримання заробітної плати за виконану роботу, показання потерпілих, вказаних свідків та досліджені судом письмові докази, яким суд дав повну, всебічну і об`єктивну оцінку, спростовують апеляційні доводи ОСОБА_7 про відсутність складу кримінального правопорушення, на які він посилається в апеляційній скарзі.
Тому доводи про однобічність судового розгляду, викладені в апеляційних скаргах та інші, не заслуговують на увагу колегії суддів.
Перевіряючи доводи ОСОБА_7 про факт вручення йому, як депутату сільської ради, повідомлення про підозру неналежною особою колегія суддів погоджується із викладеними мотивами у вироку суду першої інстанції.
Вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтовано сформульовано у відповідності до викладеної правової позиції ВП Верховного суду у своїй постанові від 11.12.2019 №536/2475/14-к.
Щодо доводів апеляційної скарги
Помилковими є апеляційні доводи обвинуваченого про проведення експертизи в порушення Інструкції про проведення експертиз, неповно, без дослідження всіх необхідних даних.
При цьому колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону та положень Інструкції про проведення експертиз під час проведення експертних досліджень, а тому висновки, отримані за їх результатами, є допустим доказом.
В ході розгляду справи було проведено судову економічну експертизу, додаткову та комісійну судову економічну експертизу, висновки яких були досліджені у судовому засіданні.
Як убачається зі змісту висновків проведених судових економічних експертиз на поставлені питання експертами надано обґрунтовані і вичерпні відповіді, які не суперечать іншим матеріалам справи і не викликають самі по собі інших обґрунтованих сумнівів в їх правильності.
Що стосується неповноти проведених експертиз, то при проведені додаткової та комісійної експертиз порушень, які б ставили під сумнів висновки експертів допущено не було.
Стягнення за обвинувальним вироком суду з обвинуваченого витрат на експертизу не суперечить вимогам КПК України, переконання обвинуваченого у протилежному, є помилковими.
Відповідно до ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту)
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції ухвалюючи обвинувальний вирок дійшов привильного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_7 витрат за проведення експертиз.
Таким чином, колегія суддів вважає, що зібрані докази у кримінальному провадженні прямо і побічно викривають ОСОБА_7 у безпідставній невиплаті заробітної плати більш як за один місяць, вчиненої умисно керівником підприємства. Судом дана належна оцінка зібраним органом досудового слідства доказам в їх сукупності і зроблений правильний висновок про кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 175 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4