ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/355/22 Справа № 199/5858/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, не узгоджується з правовою кваліфікацією дій ОСОБА_7 , а саме як вбачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_7 ставиться у вину вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а не злочину, а тому не зрозуміло, чому при описі суб`єктивної сторони складу кримінального проступку слідчим зазначено про виникнення та наявність у ОСОБА_7 злочинного умислу, а не кримінально-протиправного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна; не зрозуміло, чому в обвинувальному акті зазначено про реалізацію злочинного посягання та не зазначено, в який час суб`єктивна сторона ОСОБА_7 прийняла форму саме кримінального проступку; не зрозуміло, чому при описі об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а саме: способу крадіжки, слідчий зазначає про привласнення ОСОБА_7 вказаного мобільного телефону та взагалі не вказує, що ОСОБА_7 таємно викрав мобільний телефон, що належить ОСОБА_9 . Крім того суд зазначив, що зі змісту обвинувального акту слідує, що ОСОБА_7 також ставиться у вину вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто злочину, проте при описі об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, а саме: способу заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_9 , слідчий зазначає про те, що ОСОБА_7 розрахувався за послуги таксі; про те, що ОСОБА_7 переказав кошти з банківської карти потерпілої на власну електронну карту або карту; про переведення коштів на власну електронну карту; про поповнення рахунку власного мобільного телефону, при цьому жодного разу не вказує, що ОСОБА_7 такими діями здійснив таємне викрадення коштів, що належать ОСОБА_9 , тобто здійснив крадіжку. Також суд звернув увагу на те, що слідчий виклав в обвинувальному акті лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 , через що прокурор буде позбавлений права усунути недоліки обвинувального акта, оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а в даному ж випадку мова йде не про нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а взагалі про відсутність такої складової обвинувального акту, як «формулювання обвинувачення», що з урахуванням вимог ст. 338 КПК України не надасть прокурору у передбачений законом спосіб право змінити обвинувальний акт шляхом створення нової його складової частини, якщо така складова частина (формулювання обвинувачення) відсутня на моменту складання обвинувального акту слідчим та його затвердження прокурором.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпіла просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, щообвинувальний акт містить чітку структуру, а саме виклад фактичних обставин правопорушення, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію правопорушення із зазначенням місця та способу вчинення, форми вини і мотивів правопорушення. Вважає, що фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу правопорушення, що в свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову правопорушення з його юридичною формулою. Зазначає, що висновок суду про повернення обвинувального акту прокурору грунтується лише на формальних підставах, в оскаржуваній ухвалі чітко не зазначено конкретні порушення вимог ст. 291 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду провадження не надходило.
Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу потерпілої та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 також заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України, в ухваленні рішення брав участь суддя, який відповідно до ст. 75 КПК України підлягав відводу; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає непереконливими доводи потерпілої в апеляційній скарзі про допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України. Зокрема, суд має право прийняти таке рішення, якщо в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, або не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.

У ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що суд ухвалив судове рішення з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам закону та повернув його прокурору для усунення недоліків.

Так, суд вірно з посиланням на п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України зазначив, що обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Доводи апеляційної скарги потерпілої про безпідставність повернення через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними та не відповідають вимогам закону.

В обвинувальному акті викладено, що ОСОБА_7 ставиться у провину, зокрема, вчинення 07 червня 2021 року кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення мобільного телефону марки «Samsung SM-J-700H/DS» золотого кольору, НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 .

Разом з тим в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин даного кримінального правопорушення при описі суб`єктивної сторони складу кримінального проступку зазначено про виникнення та наявність у ОСОБА_7 злочинного умислу, а не кримінально-протиправного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, та про реалізацію злочинного посягання, однак не зазначено, в який час суб`єктивна сторона ОСОБА_7 прийняла форму саме кримінального проступку, а також при викладенні способу крадіжки вказано про привласнення ОСОБА_7 мобільного телефону потерпілої, при цьому взагалі не зазначено, що він таємно викрав мобільний телефон, що належить ОСОБА_9 .
Крім того, за даним обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, при описі об`єктивної сторони якого, а саме способу заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_9 , зазначено про те, що ОСОБА_7 розрахувався за послуги таксі, переказав кошти з банківської карти потерпілої на власну електронну карту або карту, про переведення коштів на власну електронну карту, про поповнення рахунку власного мобільного телефону та не вказано, що ОСОБА_7 таким діями здійснив таємне викрадення коштів, що належать ОСОБА_9 , тобто здійснив крадіжку.

Тобто, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, не узгоджується з правовою кваліфікацією дій ОСОБА_7 .

Європейський суд з прав людини зазначив, що справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01 березня 2001 року у справі Даллос проти Угорщини). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, рішення у справі Даллос проти Угорщини.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

З огляду на те, що в обвинувальному акті не розкрито об`єктивні сторони складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування чи зміну ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4