Справа № 526/2302/21
Провадження № 1-кс/526/815/2021
У Х В А Л А

11 листопада 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч заяву судді Гадяцького районного суду ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді кримінального провадження № 0000093 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.366 КК України (справа № 526/2302/21),

в с т а н о в и в :

на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2021, до провадження судді ОСОБА_3 передано кримінальне провадження № 0000093 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.366 КК України (справа № 526/2302/21).

08 листопада 2021 року суддя ОСОБА_3 звернулася із заявою про самовідвід, вказуючи, що у її провадженні на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_5 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , Петрівсько-Роменської сільської об`єднаної територіальної громади, треті особи: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністрерства юстиції (м. Суми), приватний нотаріус ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним. Позивачем ОСОБА_5 було подано скаргу до Вищої Ради правосуддя про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а також лист до Генеральної прокуратури України, в яких були викладені недостовірні відомості щодо неї. З цих підстав, було заявлено та задоволено самовідвід у вищезазначеній цивільній справі. У зв`язку з цим вона перебуває в неприязних стосунках з потерпілим ОСОБА_5 . Окрім того, обвинувачення викладене в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , пов`язане з предметом цивільного позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , Петрівсько-Роменської сільської об`єднаної територіальної громади, треті особи: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністрерства юстиції (м. Суми), приватний нотаріус ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним, який перебував у судді ОСОБА_3 на розгляді. Дані обставини є такими, що виключають участь судді ОСОБА_3 , як головуючої при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.366 КК України та є такими, що можуть викликати сумніви, як в обвинуваченої так і потерпілого, щодо неупередженості судді під час розгляду даного кримінального провадження. Дана обставина виключає участь як судді у даній справі, тому на підставі ст. 75 КПК України заявлено самовідвід.

Суддя ОСОБА_3 та інші учасники справи в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Судом встановлено, що на розгляді судді ОСОБА_3 перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_5 , (потерпілий у даному кримінальному провадженні), ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , Петрівсько-Роменської сільської об`єднаної територіальної громади, треті особи: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністрерства юстиції (м. Суми), приватний нотаріус: ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним.

Обвинувачення викладене в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , пов`язане з предметом цивільного позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , Петрівсько-Роменської сільської об`єднаної територіальної громади, треті особи: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністрерства юстиції (м. Суми), приватний нотаріус ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним, який перебував у судді ОСОБА_3 на розгляді.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»)

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Наведені аргументи про самовідвід хоча і не впливають на розгляд справи, проте загалом, можуть викликати суб`єктивне сприйняття учасниками справи даних обставин та негативно вплинути на довіру до суду і викликати сам сумнів в неупередженості судді та відповідно сумнів щодо загалом існування та дію справедливого суду в Україні, а тому відповідно заява про самовідвід судді підлягає задоволенню, бо "правосуддя має не тільки чинитися, але й повинно бути видно, що воно чиниться справедливим та неупередженим судом", що є одним з найважливіших принципів функціонування судової системи в цілому.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням перебування судді ОСОБА_3 в неприязних стосунках із ОСОБА_5 , а також з метою запобігання виникненню сумнівів при розгляді кримінального провадження суддею ОСОБА_3 у сторін процесу щодо її неупередженості та для забезпечення права сторін на справедливий суд під час розгляду кримінального провадження, вважаю, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву судді Гадяцького районного суду ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді кримінального провадження № 0000093 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.366 КК України (справа № 526/2302/21) - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1