Справа № 149/2149/20
Провадження №1-кп/149/37/21
Номер рядка звіту 21
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

21.12.2021 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника - адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 , її представника - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 27.08.2020 до ЄРДР за № 000052 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26.08.2020 біля 08:00 год. вона, перебуваючи неподалік домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , зустріла ОСОБА_6 , з якою тривалий час перебуває у неприязних відносинах.
В цей час у ОСОБА_4 на грунті тривалого перебування у неприязних відносинах з ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останній. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаюи їх настання, лівою рукою схопила ОСОБА_6 за волосся та частково його вирвала. Після чого ОСОБА_4 своєю лівою рукою умисно завдала три послідовні удари в область правої ділянки обличчя ОСОБА_6 та ще один удар долонею лівої руки в область правої лопатки ОСОБА_6 . Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 60 від 09.09.2020 у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на чолі, яке належить до легкого тілесного ушкодження згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року. Вказане тілесне ушкодження виникло від дії (удару) твердого тупого предмета чи співударянням об такий, можливо 26.08.2020 за механізмом, який відтворила під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_4 в суді вину не визнала та надала показання, відповідно до яких вона 25.08.2020 біля 22:30 год. вийшла з будинку, де проживає, на вулицю та побачила, що на хвіртці висить перемотаний проводом жовтого кольору пакет в якому була курка. Вона відірвала цей пакет та поставила його поруч, після чого пішла на прогулянку. Коли ОСОБА_8 зайшла на територію поліклініки, то почула якийсь незрозумілий шурхіт з лівого боку, вона увімкнула фонарик та навела світло в сторону, звідки роздавався шум, та побачила там ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_8 продовжила свій рух та повідомила голову вуличного комітету про те, що їй повішали пакет з куркою на хвіртку та повернулась додому. Вранці наступного дня ОСОБА_8 вийшла на вулицю та побачила, як ОСОБА_6 спостерігає за нею у вікно. Менш ніж за хвилину ОСОБА_6 вийшла на вулицю та почала когось гукати, на її прохання прийшла сусідка та вони разом почали говорити про те, що з дітьми ОСОБА_8 можуть статися страшні речі, та тепер вона буде знати, як над ними знущатись. На що ОСОБА_8 відкрила хвіртку, взяла дерев`янк палку, підхопила нею пакет, який напередодні зняла з хвіртки і поклала поруч на землю, зробила кілька кроків і скинула пакет, сказавши ОСОБА_6 , щоб забрала його собі. На той час на місці події вже стояло троє жінок, до них ОСОБА_4 близько не підходила. Після цього між присутніми почалася словесна перепалка. Оскільки ОСОБА_4 не мала бажання продовжувати розмову, вона закрила хвіртку та повернулась додому. Через деякий час, до неї прийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими вони заздалегідь домовлялися про зустріч. ОСОБА_11 розповіла, що коли вона приїхала до будинку ОСОБА_4 , побачила кількох жінок, які розмовляли. Коли ОСОБА_4 з гостями вийшли з будинку, ОСОБА_6 сказала, що напише заяву в поліцію, після чого ОСОБА_4 поїхала у власних справах. Фактичні обставини, за якими пред`явлено обвинувачення, в тому числі заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 заперечила, вказавши, що взагалі не підходила до потерпілої на відстань, з якої б могла нанести їй удари.
ПотерпілаОСОБА_6 повідомила, що 26.08.2020 біля 08:00 год., перебуваючи навпроти її воріт, в присутності сусідів, ОСОБА_4 почала її безпідставно ображати в тому, що вона не робила, говорила про якусь курку. Потім накинулася на неї та почала бити. Спочатку лівою рукою схопила її за волосся, потім тією ж рукою нанесла три послідовні удари в ділянку обличчя правої сторони та ще один удар долонею лівої руки в праву ділянку лопатки. В результаті побиття у неї з`явився біль та набряк в правій ділянці обличчя, садна на лобі, головна біль, запаморочення голови, нудота, одноразова рвота, обмеження рухів голови та щелепи. Артеріальний тиск піднявся до 180х120. В зв`язку з цим, потерпіла була вимушена звернутись до лікаря по невідкладній допомозі, де вона була оглянута та їй була надана медична допомога та призначено лікування. 27.08.2020 потерпіла себе дуже погано почувала, у неї знову був високий тиск, запаморочення голови, нудота, слабкість, вона боялась, щоб у неї не було струсу головного мозку, тому вона пішла до лікаря, яка цей діагноз виключила, та оглянувши її, зробила висновок, що у неї забій м`яких тканин голови та лицевого черепа, а також шийного відділу хребта. Після побиття потерпіла не могла працювати, тому сімейний лікар видав їй лікарняний лист з 27.08.2020 по 31.08.2020 та призначила лікування, але в результаті побиття вона отримала не тільки фізичне, але й психологічне та душевне страждання, внаслідок чого в неї погіршився стан здоров`я, почастішали напади мігрені, погіршилась пам`ять та працездатність. Вона до цього часу вимушена приймати ліки, також отримала після сильного стресу емоційні розлади та переживання, внаслідок яких вона була вимушена відмовитись від багатьох ділових планів. З пред`явленим обвинуваченням згодна, при визначення міри покарання просила застосувати до ОСОБА_4 виправні роботи на строк 1 рік.

Потерпілою ОСОБА_6 в кримінальному провадженні було пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування 1 000 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду, а також 13000 грн. витрат на правничу допомогу.В судовому засіданні цивільний позивач позов підтримала, цивільний відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, проти його задоволення заперечила.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченою, її вина підтверджується наступними доказами.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила, що 26.08.2020 поралась в себе на подвір`ї по господарству, потім вийшла за ворота, де на зустріч їй по дорозі йшла ОСОБА_13 , вони поговорили та до них вийшла ОСОБА_14 , яка повідомила, що ОСОБА_15 нападає на неї через якусь курку. В цей час вийшла ОСОБА_15 , яка несла на якомусь пруті пакет, вона підійшла до ОСОБА_6 та запитала в неї, що це таке. ОСОБА_15 була роздратована та правою рукою вчепилася у волосся ОСОБА_6 , подряпала їй лоб, ОСОБА_12 почала їх розбороняти. ОСОБА_4 вдарила ще ОСОБА_6 три рази у вухо, а потім по лопатці, після чого повернулась до будинку. Після цього у ОСОБА_6 піднявся тиск та вона була в стані шоку.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомила, що 26.08.2020 вона йшла по вулиці та зустріла ОСОБА_12 , поговорила з нею та до них вибігла ОСОБА_6 , яка повідомила, що до неї чіпляється ОСОБА_4 . В цей час вийшла ОСОБА_4 з пакетом та запитала в ОСОБА_6 , що це. Потім ОСОБА_4 кинула пакет та лівою рукою схопила ОСОБА_6 за волосся та вирвала його. Після цього била ОСОБА_6 в праву сторону лиця.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні повідомила, що 26.08.2020 біля 08 год. перебувала у своєму будинку та через привідкрите вікно на кухні вона почула як ОСОБА_4 матюкалась до ОСОБА_6 , вона виглянула з вікна і побачила, що в ОСОБА_8 на палиці висів пакет, яким вона махала в ОСОБА_6 над головою і вдарила цим пакетом її, і потім почала бити її, чи пакетом, чи рукою. Через кілька хвилин ОСОБА_17 вийшла на вулицю, щоб подивитись, що трапилось. Там стояли ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_6 . Вона спитала ОСОБА_6 про те, що сталося, на що остання повідомила, що хтось повішав ОСОБА_4 пакет на хвіртку і вона звинувачує в цьому ОСОБА_6 та вдарила її. Лоб у ОСОБА_6 був побитий та лице червоного кольору. Перед цим ОСОБА_4 написала чоловіку ОСОБА_17 - ОСОБА_18 та просила, щоб він розібрався з ОСОБА_6 , бо вона повішала їй пакет з мертвою куркою.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні повідомила, що десь в серпні 2020 біля 09:00 год. пішла по воду та почула лайку. Вона побачила, що біля криниці зустрілися сусідки ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , остання тримала в руках якусь кочергу та на ній висів жовтий пакет. ОСОБА_4 замахнулась правою рукою та цей пакет впав, далі лівою рукою вона схопила за волосся ОСОБА_21 та вирвала волосся. Потім свідок перейшла дорогу та пішла до криниці. Коли поверталась, то коло воріт стояли ОСОБА_20 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Остання стояла збоку і трималась за лице руками. Через хвилин 20 вона знову вийшла з дому, то побачила сусідок, які розповіли їй, що ОСОБА_15 сказала ОСОБА_22 , що та повішала їй пакет з куркою.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомив, що 25.08.2020 о 22:30 год. йому на телефон від ОСОБА_4 надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_6 повішала їй мертву куртку та вона має намір перекрити ОСОБА_6 трубу. Так як він є головою вуличного комітету, то наступного дня йому зателефонувала дружина та повідомила, що ОСОБА_4 б`ється з ОСОБА_6 , на що він сказав, що необхідно викликати поліцію. Крім того вказав, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 тривалий час існує конфлікт.
Крім того вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

витягом з ЄРДР (а.с. 65) відповідно до якого 26.08.2020 за № 0000052 внесено відомості до ЄРДР за фактом того, що 26.08.2020 біля 08:00 год. по вул. Озерянська в м. Хмільник ОСОБА_4 , в ході раптово виниклої конфліктної ситуації, умисно спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_6 ;

протоколом огляду місця події від 26.08.2020 з ілюстрованою таблицею до нього (а.с. 166-174) відповідно до якого в присутності понятих та за участі ОСОБА_6 було оглянуто ділянку місцевості приблизно 4х3 м, яка розташована біля проїжджої частини дороги по вулиці Озерянській біля будинку № 18/2 в м. Хмільник Вінницької області. При огляді місця події встановлено, що зазначена ділянка покрита травою та на ній знаходиться стежка без трав`яного покриття. При огляді слідів правопорушення чи предметів, які могли слугувати вчиненню правопорушення не виявлено. Також встановлено, що навпроти від проїжджої частини дороги знаходиться криниця з дерев`яним дахом, загороджена зеленим металопрофілем. Від криниці з правої сторони знаходиться металевий паркан пофарбований в червоний колір, з лівої сторонний кований металевий паркан обшитий темно зеленим металопрофілем, навпроти якого на території вулиці покладена бруківка;

протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 31.08.2020 (а.с. 175-178), який було досліджено в судовому засіданні, відповідно до якого за участі ОСОБА_6 по вул. Озерянській в м. Хмільник Вінницької області, а саме неподалік будинку № 16/2. В ході слідчого експерименту ОСОБА_6 повідомила, що по сусідству із нею у будинку АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_15 , з якою у неї постійно виникають конфліктні ситуації на побутовому рівні. Так, 26.08.2020 біля 08:00 год. ОСОБА_6 перебувала по вул. Озерянській в м. Хмільник, де спілкувалась із сусідами. В цей час з тереторії свого домогосподарства вийшла ОСОБА_15 , яка була агресивно налаштована в бік ОСОБА_6 та виражалась в її адресу нецензурною лайкою. В ході цієї конфліктної ситуації ОСОБА_15 своєю лівою рукою схопила за волосся ОСОБА_6 та частково вирвала волосся, після чого ОСОБА_15 своєю лівою рукою завдала три послідовні удари в область правої ділянки обличчя ОСОБА_6 та ще один удар своєю лівою долонею в область правої лопатки ОСОБА_6 . В результаті ударів ОСОБА_6 свідомість не втрачала та не падала. У подальшому конфлікт припинився. Незалучення до проведення вказаного слідчого екперименту ОСОБА_4 не може безумовно свідчити про помилковість зафіксованих в його ході обставин та недопустимість відповідного доказу, який судом оцінюється у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами і обставинами справи, в тому числі і з огляду на те, що про підозру ОСОБА_4 було повідомлено 22.09.2020;

висновком експерта № 60 (а.с. 179-180), відповідно до якого у ОСОБА_6 мало місце тілесне ушкодження у вигляді садна на чолі, яке належить до легкого тілесного ушкодження згдно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року. Вказане тілесне ушкодження виникло від дії (удару) твердого тупого предмета чи співударянням об такий, можливо 26.08.2020 за механізмом, на який вказує під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 .
Також в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту було досліджено медичну картку ОСОБА_6 та допитано судово-медичного експерта ОСОБА_23 , який повідомив, що обставини, зазначені у висновку №60, який він складав, відповідають дійсності. Обстеження ОСОБА_6 він проводив 27.08.2020 о 15:00 год. Також зазначив, що розбіжності між поясненнями ОСОБА_6 та матеріалами, які надавались експерту, відсутні.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 .
Так, ОСОБА_25 в судовому засіданні повідомив, що про розгляд вказаного кримінального провадження він дізнався із офіційного сайту суду, після чого зателефонував ОСОБА_4 , з метою дізнатися, що трапилось. В ході розмови, він згадав про цей випадок. ОСОБА_25 повідомив, що після Дня незалежності 2020 року вони з ОСОБА_24 поїхали до м. Хмільник по справах. Автомобіль вони припаркували біля задніх воріт поліклінічного відділення. Коли вони йшли до поліклініки, то почули крики та прокльони. ОСОБА_25 запропонував ОСОБА_24 переставити автомобіль, а коли вони повернулись, то побачили, що це поруч кричать сусіди та проклинають когось. Далі він почув, що скрипнула хвіртка та ОСОБА_24 сказав, що вийшла ОСОБА_4 , яка сказала: "Бажаю вам того ж " і пішла. ОСОБА_24 повідомив, що бійки не було. Після чого вони пішли.
Свідок ОСОБА_24 пояснив, що на наступний день після Дня Незалежності України вони з ОСОБА_25 поїхали до м. Хмільника по особистих справах. Вони залишили автомобіль в провулку та пішли до поліклініки, пройшовши метрів 30 почули крики з прокльонами, після чого вони повернулись до авто та підійшли до зеленої хвіртки , де стояла жінка невисокого зросту та десь метрів через 60-70 від них стояла жінка років 45 та дві жінки позаду неї . Жінка, що була попереду, кричала і проклинала. Це все він розповів ОСОБА_25 . В цей час вийшла ОСОБА_4 та несла пакет, який був підвішений на чомусь, підійшла до ціє групи жінок та сказала: "ось вам", розвернулась та пішла.
Свідок ОСОБА_26 повідомила, що влітку 26.08.2020 десь о 08:30 год. вона прийшла до ОСОБА_4 , де біля хвіртки ОСОБА_6 вона побачила двох жінок, які щось голосно обговорювали. Підходячи до ОСОБА_4 вона відчула сморід, остання вийшла до неї, щоб відкрити хвіртку, після чого повідомила, що ОСОБА_6 повішала їй на паркан пакет із мертвою куркою, а також сказала, що вона цей пакет забрала та кинула ОСОБА_6 . Потім до них прийшла ще одна жінка - ОСОБА_11 . Коли вони з ОСОБА_4 та ОСОБА_11 виходили з подвір`я, то жінки продовжували стояти та розмовляти, на що ОСОБА_26 їм зробила зауваження в захист ОСОБА_4 . Після чого вони з ОСОБА_11 та ОСОБА_4 пішли далі.
Свідок ОСОБА_27 повідомила, що 25.08.2020 захворіла її собака, а тому вона взяла велосипед та повезла собаку до ОСОБА_4 . Десь біля 08:45 год., проїжджаючи повз ОСОБА_6 та її сусідок, вона почула, що вони сміялись. Крім ОСОБА_6 та її сусідок стояв ще невідомий чоловік.
Надаючи оцінку показанням свідків суд враховує також і те, що безпосередніми очевидцями конфлікту ОСОБА_4 і ОСОБА_6 (події кримінального правопорушення) були свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_16 , частково - ОСОБА_17
ККС ВС у постанові від 23.06.2020 року в справі №159/3738/16-к вказав, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд, надаючи оцінку аргументам сторони захисту щодо порушення прав обвинуваченої ОСОБА_4 на стадії дізнання, зауважує наступне.

З урахуванням презумпції невинуватості особа, яка притягається до відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Суд при розгляді справи із додержанням засад об`єктивності та неупередженості може вживати заходів для витребовування доказів, якщо існують перешкоди для їх надання особою. Однак саме особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд в межах розумних строків зобов`язаний здійснити справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення справи.

В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування.

Диспозитивність кримінального провадження передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Заперечення обставин і фактів, які є предметом судового розгляду, в даному випадку суд розцінює як обраний спосіб захисту. За таких обставин аргументи сторони належить підтверджувати належними і допустимими доказами. Сторона захисту, посилаючись на порушення, допущені в даному кримінальному провадженні на стадії дізнання, не була позбавлена відповідних прав і гарантій захисту на стадії судового розгляду, однак будь-яких скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів дізнання, прокурора, експерта в ході кримінального провадження не заявлялось, в тому числі на стадії судового розгляду. З метою гарантування стороні захисту рівності у поданні доказів судом було задоволено клопотання про виклик і допит свідків, і відповідних осіб було допитано. Інших клопотань, в тому числі щодо проведення слідчих експерементів, експертиз не заявлялось.

Суд відхиляє також доводи сторони захисту щодо неналежності висновку експерта №60, який наданий стороною обвинувачення. Відповідно до статті 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Лікар судово-медичний експерт Хмільницького районного відділення Вінницького ОБСМЕ ОСОБА_23 , який проводив експертизу, згідно відомостей, зазначених у висновку (а.с. 179) має вищу медичну освіту, експерт п`ятого кваліфікаційного класу, другої категорії, стаж за фахом з 2013 року, був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Доказів оскарження дій та висновку експерта з підставі відсутності у нього повноважень чи компетенції на проведення експертизи суду не надано, вказані обставини в ході розгляду справи не спростовані.

Так само суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що за відсутності постанови про призначення групи дізнавачів у матеріалах справи усі подальші зібрані органом дізнання докази є недопустимими, зважаючи на таке. Недопустимими (ст. 87 КПК України) є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Із сукупності норм, які містяться у п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК України, слідує, що до компетенції керівника органу досудового розслідування належить визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих. Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акту (а.с. 6) містить відомості про рішення щодо призначення групи дізнавачів 27.08.2020, що спростовує припущення про відсутність такого рішення в кримінальному провадженні в цілому. Ненадання вказаного доказу стороною обвинувачення на стадії судового розгляду, з огляду на приписи ст. 358 КПК України та з урахуванням відсутності відповідного клопотання сторони захисту (щодо необхідності дослідження вказаної постанови) не може беззаперечно вказувати на недопустимість зібраних органом дізнання доказів.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, які є належними та допустимими, відповідно положень ст.ст. 84-86 КПК України, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю доведена в ході судового розгляду.

Вина ОСОБА_4 у заподіянні потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень підтверджується чіткими та послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_6 , наданими як під час слідчого експерименту, так і в судовому засіданні. Вказані показання потерпілої ОСОБА_6 в частині характеру, локалізації та механізму заподіяння їй тілесних ушкоджень та їх виникнення узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №60 від 09.09.2020, а також підтверджуються показаннями експерта ОСОБА_23 , наданими в суді, а також іншими матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, і її вина у вчиненні цього кримінального правопорушення поза розумним сумнівом підтверджена в ході судового розгляду.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України відстуні.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України відстуні.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу ОСОБА_4 , яка раніше не судима, негативно характеризується за місцем проживання, на обліках в лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, думку потерпілої, яка у вирішення питання щодо міри покарання просила суд застосувати виправні роботи.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , думку потерпілої ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_28 необхідно призначити покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про цивільний позов, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Таким чином, факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними (ст. 21 Конституції України).
Тому обов`язок відшкодування моральної шкоди виникає із самого факту протиправної поведінки щодо потерпілої і надання додаткових доказів не потребує. Цілком зрозуміло, що протиправна поведінка обвинуваченої по відношенню до потерпілої викликала в неї фізичні та душевні страждання, що підтверджує сама потерпіла, оскільки наслідки завданої травми вплинули на її здоров`я.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд роз`яснив, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (пункт 9 вказаної Постанови).
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
Суд, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала цивільний позивач (потерпіла), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), оскільки позивач отримала легкі тілесні ушкодження, та з урахуванням поведінки обвинуваченої після вчиненого правопорушення, оскільки між діями обвинуваченої, які визнані судом неправомірними, і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків. Як встановлено під час судового розгляду, потерпілій були завдані тілесні ушкодження у виді садна на чолі, яке належить до легкого тілесного ушкодження. До позовної заяви додані копії фіскальних чеків (а.с. 57) на підтвердження понесених нею витрат на лікування на суму 750, 90 грн., які відповідають рекомендаціям щодо лікування потерпілої внаслідок заподіяної шкоди здоров`ю. В цій частині позов підлягає задоволенню, в іншій частині суд у стягненні відмовляє за недоведеністю.
Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, понесених ОСОБА_6 на оплату допомоги її представника, суд виходить з того, що між потерпілою та адвокатом ОСОБА_7 було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 60, 217). Оскільки на підтвердження понесених витрат потерпілою надано відповідні квитанції, акт приймання-передачі професійної правничої допомоги (а.с. 62-63, 218-219), понесені витрати в сумі 13000 грн. підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої .
Речові докази у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено. Витребувана судом медична картка на ім`я ОСОБА_6 , яка не визнана речовим доказом, підлягає поверненню до медичного закладу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 750 (сімсот п`ятдесят) грн. 90 коп. матеріальної шкоди, 2000 (дві тисячі) грн. компенсації за завдану моральну шкоду та 13000 (тринадцять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.
В решті позову відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1