Провадження №1-кп/523/581/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

14.02.2022 року

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовськоої окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000520 від 04 травня 2020 року, № 0000733 від 28.06.2020, №0000823 від 14.08.2020 року, із звинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Березівка Одеської області, українця, громадянина України, офіційно працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючий АДРЕСА_2 .
раніше судимого а саме: Суворовським районним судом м. Одеси від 07.05.2021 року до обмеження волі строком на 1( один) рік на підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1( один) рік з покладення обов`язків передбачених 76 КК України.
у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.ст.186 ч.2, 309 ч.1, 126-1 КК України;
Встановив:
Судом встановлено, що 03.05.2020 о 11 годині 30 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , знаходився на подвір`ї будинку за адресою АДРЕСА_3 де побачив раніше знайому йому ОСОБА_6 , яка в руках тримала гаманець, чорного кольору. В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме гаманцем потерпілої ОСОБА_6 , який він визначив предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний намір, визначивши об`єкт свого злочинного посягання, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_6 та застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, що виразилось у тому, що ОСОБА_5 схопив ОСОБА_6 за шию та завдав удар рукою в область голови в наслідок чого потерпіла впала на землю. Після чого, ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка відкрито викрав у ОСОБА_6 з рук її гаманець, чорного кольору, вартістю 199 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 гривень (5 купюр номіналом по 200 гривень), чим самим заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1199 гривень.

Заволодівши вказаним майном потерпілої, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Також, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,систематично, з метою вчинення психологічного та фізичного насилля, неодноразово вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,домашнє насильство, внаслідок чого притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:

- 22.03.2020 за вчинення 22.03.2020 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у виді накладання штрафу в сумі 340 грн.;

- 23.10.2019 за вчинення 23.10.2019 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у виді накладання штрафу в сумі 340 грн.;

- 28.11.2019 за вчинення 07.11.2019 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у виді накладання штрафу в сумі 340 грн.

Продовжуючи свої дії, спрямовані на здійснення психологічного насильства, ОСОБА_5 , 22.03.2020, приблизно о 20:00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), знаходячись у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає та веде спільний побут разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою вчинення психологічного насилля, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи прямий умисел, спрямований на систематичне вчинення домашнього насильства, спровокував словесний конфлікт, в ході якого ображав словами нецензурної лайки свою матір, чим принижував її гідність, погрожував фізичною розправою.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_5 , заподіяв потерпілій ОСОБА_6 , систематичні психологічні страждання,що завдали шкоди психологічному здоров`ю та призвели до погіршення якості її життя.

Також, 28.06.2020, більш точний час встановити під час досудового слідства не вдалось можливим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи та достовірно знаючи властивості наркотичних засобів, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Проходивши повз будинку АДРЕСА_4 , на тратуарі біля будинку знайшов згорсток з невідомою речовиною, який був обмотаний в синю ізоленту, та поклав до себе у кишеню з метою його подальшого власного вживання.
Так, 28.06.2020 було складено протокол огляду місця події за участю ОСОБА_5 1989 р.н., вході якого було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольору масою 1,019г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено- амфетамін. Кількісний вміст амфетаміну в речовині становить 0,339г.
При допиті обвинувачений ОСОБА_5 , винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 309, ч. 2 ст.186, ст.126-1 КК України визнав та надав суду наступні покази:,

що з жовтня 2019 року, ОСОБА_5 , мешкав разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 , через постійні сварки з її татом, він винайняв окрему квартиру, та коли прийшов до ОСОБА_6 провідати свою дитину то влаштував сварку.

03.05.2020, побачив свою співмешканку ОСОБА_6 , на передодні якій він дав на зберігання свої кошти, та попросив їх повернути, на що вона відмовили, тоді він розгнівався та вихопив у неї гаманець у якому було 1000 (тисяча) гривень. Гроші витратив на власні котреби, пізніше шкоду потерпілій відшкодував у повному обсязі.

Також, 28.06.2020 року, обвинувачений ОСОБА_5 прямував до себе додому повз вул.Ізвесткову у м.Одесі, та знайшов на дорозі наркотичний засіб, який перебував у «закладці» яку він поклав до своєї кишені, з метою подальшого вживання та був одразу затриманий співробітниками поліції.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 , за ст.186 ч. 2 КК України, як, відкрите викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за ст.126 -1 КК України, тобто, вчиненні домашнього насильства, умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, за ст.309 ч.1 КК України, як як незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Отримавши покази обвинуваченого ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 186 ч.2, 126-1 , 309 ч.2 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2, ст.126-1, ст.309 ч.1 КК України,

- обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_5 , у вчинені правопорушення, передбачених ст. 186 ч. 2, ст.126-1, ст.309 ч.1 КК України.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , за формою вини, ступенем тяжкості вчинив тяжкий злочин та нетяжкий злочин. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованих йому правопорушень, ОСОБА_5 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами а також ту обставину, що ОСОБА_5 , відшкодував шкоду, визнав свою провину, та щиро покаявся у скоєному.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є активне сприяття розкриттю злочину, повне визнання вини, відшкодування шкоди.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_5 , раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована, потерпіла претензій морального та матеріального характеру не мають, тяжкі наслідки в результаті скоєння кримінального правопорушення відсутні, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі з застосуванням норм статей 75,76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 ., скасувати, та до вступу вироку у законну силу обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Цивільні позови не заявлені.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні становлять 1307 гривень 60 копійок.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

за ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотри) роки.

за ст.126 -1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

за ст.309 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі статтею 70 ч.1 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати не відбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 07 травня 2021 року, у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі 72 КК України, оскільки одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі; призначити ОСОБА_5 , остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ідентифікаційний номер ) на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи 1307 (тисячу триста сім гривень ) 60 копійок.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , змінити, звільнити звсудженого у залі суду, та до вступу вироку у законну силу обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: а саме гаманець вважати повернутим.

Порошкоподібну речовину білого кольору масою, 01,019 г., яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежений амфетамін, кількісний вміст амфетаміну в речовині становить 0,339 г знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя

Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1