У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

Секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000710 від 24.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно.

Учасники судового засідання:
представник цивільного позивача - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Потерпілий (цивільний позивач ) ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про накладення арешту із забороною відчуження, та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо рухомого майна.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилається на те, що 16 січня 2021 року він уклав договір купівлі-продажу 100% частки у статутному капіталі ПП «КТ Іллічівськ» із попереднім учасником ОСОБА_6 , та за Актом приймання-передачі частки у статутному капіталі від 26 січня 2021 року він набув прав єдиного учасника ПП «КТ Іллічівськ». Після чого 03 квітня за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «КТ Іллічівськ», 50% частки було відчужено на користь ОСОБА_7 , та за Актом приймання-передачі частки у статутному капіталі від 05 квітня 2021 року ОСОБА_7 набув прав другого учасника ПП «КТ Іллічівськ».

Після чого, даними учасниками вирішено провести внутрішній аудит стану руху та наявності на балансі Підприємства активів, пасивів, а також господарських операцій, із метою виявлення можливих порушень та вжиття необхідних заходів. Було встановлено, що 06 лютого 2020 р. на користь ТОВ "Компанія Крентон Україна" були відчужені необоротні активи (обладнання) за залишковою вартістю 37 650 000,00 гривень.

Також було встановлено, що у первинній документації відсутня письмова згода на вказане відчуження від власника (одноосібного учасника Підприємства) ОСОБА_6 , що суперечить Статуту Підприємства, який вимагає надання згоди на відчуження активів Підприємства із залишковою вартістю понад 1 млн. грн. Крім того, встановлено, що вказані необоротні активи (обладнання) були відчужені за ціною значно нижче ринкової вартості.

Також, перевіркою встановлено, що Підприємством на його рахунок були отримані грошові кошти в сумі 37 521 591,50 грн. від ТОВ «Компанія Крентон Україна» в якості розрахунку за обладнання. При цьому, після аналізу руху коштів по розрахунковому рахунку Підприємства було встановлено, що з цих коштів були здійснені платежі, за якими не були надані первинні документи, що підтверджують підставу для перерахування цих сум (відсутня первинна бухгалтерська документація, що суперечать ЗУ «Про бухгалтерський облік», а також Порядку ведення бухгалтерського обліку): Також було виявлено відсутність змін у стані активів, відсутність господарської мети у здійсненні даних господарських операцій, не були виявлені первинні документи, які би підтверджували реальне отримання Підприємством ТМЦ, робіт чи послуг від вказаних контрагентів, та вбачається штучне формування податкового кредиту із ПДВ по вказаним операціям, із чого вбачається фіктивність даних операцій та умисне виведення коштів, отриманих в розрахунок за обладнання, з рахунку Підприємства.

У період вчинення вказаних вище господарських операцій, керівником Підприємства був ОСОБА_8 , який був призначений на посаду Директора на підставі Рішення власника ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ» ОСОБА_6 , від 20 січня 2020 року, та Наказу № 4-Л про призначення на посаду.

ОСОБА_3 , вважає, що відчуження необоротних активів обладнання у кількості 63 одиниць на користь ТОВ «Компанія Крентон Україна», відбулося всупереч положенням Статуту Підприємства та вимогам діючого законодавства України, із перевищенням директором ОСОБА_8 своїх повноважень, за ціною значно нижче ринкової, у зв`язку із чим даний правочин учасниками Підприємства не погоджується як такий, що суперечить інтересам Підпримства. Подальше перерахування грошових коштів, отриманих від ТОВ «Компанія Крентон Україна» в розрахунок за вказане майно, на рахунки низки контрагентів, які мають ознаки «податкових ям» та здійснюють формування штучного податкового кредиту із ПДВ, призвело до виведення коштів з рахунків Підприємства без отримання будь-яких ТМЦ, робіт чи послуг за вказані кошти. Зазначеними діями виконавчого органу Підприємства, останньому було завдано суттєвих збитків.

Загальна сума понесених компанією ПП «КТ Іллічівськ» витрат, за стягненням якої із винних осіб вони звернулися до суду у визначений ЦПК України термін, складає щонайменше 37440015,13 (тридцять сім мільйонів чотириста сорок тисячі) гривень (вартість майна, що перебувало на балансі ПП «КТ Іллічівськ»).

З цих підстав ОСОБА_3 подав заяву про вчинення щодо майна компанії ПП «КТ Іллічівськ» кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 190, 191, 365, 366 КК України, на підставі якої відкрите кримінальне провадження № 0000710 за ст. 190 КК України, в якому ОСОБА_3 відповідно до ст. 55 КПК України є потерпілим.

Крім цього, ОСОБА_3 27.09.2021 подав до Відділу поліції № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області цивільний позов про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 37440015, 13 грн.

Також, ОСОБА_3 посилається на те, що йому стало відомо, що невстановленими особами здійснюється продаж та незаконна експлуатація спірного рухомого майна, а саме було підписано ряд договорів купівлі-продажу рухомого майна належного ПП «КТ Іллічівськ». Таким чином, з метою забезпечення цивільного позову та недопущення подальшого перепродажу спірного майна, ОСОБА_3 просить накласти арешт.

Думка учасників судового засідання.
До судового засідання прокурор чи слідчий до судового засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Представник цивільного позивача у судовому засідання підтримав клопотання, просив його задовольнити, надав копії рішення Господарського суду Одеської області та Великої палати Верховного суду, із яких вбачається, що майно, на яке вони просять накласти арешт, належить ПП «КТ Іллічівськ», одним із власників якого є ОСОБА_3 .

Фактичний володілець майна до судового засідання не викликався, з метою забезпечення арешту майна.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні скарги.
Кримінальний процесуальний кодекс
Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

7. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

8. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

9. У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

12. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Стаття 171. Клопотання про арешт майна

1. З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

2. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

3. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Стаття 172. Розгляд клопотання про арешт майна

1. Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

2. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

3. Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

4. Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

Стаття 173. Вирішення питання про арешт майна

1. Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також заборона вчинення дій іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, та банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Арешт на майнові права у вигляді майнових прав у внутрішній системі обліку особи, яка провадить клірингову діяльність, накладається в порядку, встановленому статтею 64 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

Не допускається накладення арешту на кошти, які знаходяться в Національному банку України або іншому банку на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів та/або кліринговим установам, для забезпечення здійснення грошових розрахунків.

2. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

3. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

4. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

5. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає:

1) перелік майна, на яке накладено арешт;

2) підстави застосування арешту майна;

3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення;

4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно;

5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

6. Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

7. Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали:

фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів;

підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, третій особі - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації;

підозрюваному, обвинуваченому, засудженому або юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, фізичній чи юридичній особі, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

8. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на яке судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, може бути передано приймаючому, перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передане майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Як вбачається із вимог Кримінального процесуального кодексу України, для прийняття обґрунтованого та законного рішення слідчий суддя зобов`язаний встановити окрім іншого чи доводять надані стороною докази розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог та факт завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

24 вересня 2021 року на підставі заяви ОСОБА_3 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000710, щодо необхідності вжити заходів до невстановлених осіб, які на користь ТОВ «Компанія Кретон Україна» шахрайським шляхом, здійснили відчуження необоротних активів у кількості 63 одиниці всупереч Статуту Підприємства та вимогам діючого законодавства України, що завдало значної шкоди.

До матеріалів справи долучена копія цивільного позову, відповідно до якої, ОСОБА_3 просить стягнути у якості відшкодування завданої шкоди грошові кошти у розмірі 37440015,13 грн.

Із рішення Господарського суду Одеської області від 16 грудня 2015 року по справі № 916/2500/15 встановлено, що за Приватним підприємством «Контейнерний термінал Іллічівськ» визнано право власності на контейнерні перевантажувачі, портові тягачі, контейнерні напівпричепи, спредери та інше рухоме майно.

Рішенням Великої палати Верховного суду від 10 квітня 2019 року, внесено зміни в мотивувальну частину рішення Господарського суду Одеської області від 16 грудня 2015 року, в іншій частині рішення залишено без змін.

Таким чином, станом на 10.04.2021 визнано право власності на перелічене в рішенні майно за ПП «КТІ».

Відповідно до договору купівлі-продажу рухомого майна від 03 червня 2019 року, укладеного між ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ» в особі директора ОСОБА_9 «Продавця» та ТОВ «Транспортна компанія «УНІК» в собі директора ОСОБА_10 «Покупця», продавець продає рухоме майно (про яке зазначено в рішенні суду) покупцю за 40 282 050 грн. Визначені інші істотні умови договору та обов`язки сторін.

Відомостей щодо чинності чи причин невиконання вказаного договору до слідчого судді не надано.

Відповідно до договору купівлі-продажу рухомого майна від 06 лютого 2020 року, укладеного між ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ» в особі директора ОСОБА_8 «Продавця» та ТОВ «КОМПАНІЯ КРЕТОН УКРАЇНА» в собі директора ОСОБА_11 «Покупця», продавець продає рухоме майно (про яке зазначено в рішенні суду) покупцю за 37 650 000,00 грн. Визначені інші істотні умови договору та обов`язки сторін.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) складає 21 740 950 грн. Засновниками і кінцевими бенефіціарними власниками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Згідно з Актом № 1 про результати (висновки) внутрішнього аудиту ПП «Контейнерний Термінал Іллічівськ» комісія у складі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , встановили що на балансі підприємства перебувало майно (вказане у рішенні суду). За результатом дій виконавчого органу підприємства останньому було задано збитків на 202 102 964 грн.

Із цього ж акту встановлено що ОСОБА_3 став власником підприємства 16 січня 2021 року, тобто після продажу рухомого майна (зазначеного у рішенні суду).

З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що надані потерпілим докази не підтверджують факт заподіяння шкоди, і не доводять розмір такої шкоди.

Окремо варто зазначити, що з метою забезпечення цивільного позову арешт накладається на визначене коло суб`єктів, які чітко зазначені в ч. 6 ст. 170 КПК України, в тому числі на майно особи яка за законом несе цивільну відповідальність. Цивільний позов у даному провадженні пред`явлений до ОСОБА_8 , однак арешт просять накласти на майно, яке згідно із документами належить ТОВ «КОМПАНІЯ КРЕТОН УКРІЇНА», тобто на майно третьої особи. Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт на майно третьої особи не може бути накладений з метою забезпечення цивільного позову.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що пред`явлене клопотання не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу і не є обґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-175, 372, КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000710 від 24.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя:
30.09.2021