Справа №592/8601/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/238/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
Іменем України

11 січня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/8601/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.03.2021, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду, а матеріали кримінального провадження направити на розгляд до іншого суду, оскільки оскаржувана ухвала є незаконною, так як йому було відмовлено у задоволенні клопотань та наданні доказів, не надано можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

На початку апеляційного розгляду в судовому засіданні засуджений надав клопотання, в якому просив зменшити йому міру покарання призначеного вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 до максимальної межі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК; скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його з-під варти із зали суду.

До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 , в якому він просив привести вирок Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 у відповідність до норм ЗУ № 838-VIII, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення: з 23.03.2004 до 26.03.2004; з 29.04.2004 до 15.02.2005; з 05.08.2013 до 14.10.2013; з 14.11.2014 до 13.04.2017.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.03.2021 у задоволенні вказаного клопотання засудженому ОСОБА_8 було відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28.11.2017 засудженому зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення періоди з: 23.03.2004 до 26.03.2004 та з 29.04.2004 до 15.02.2005 відповідно до співвідношення один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. З 05.08.2013 до 14.10.2013 засуджений ОСОБА_8 був етапований до Сумського СІЗО, де перебував у зв`язку з розглядом заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 за нововиявленими обставинами, тому вказаний період не відноситься до періоду попереднього ув`язнення та не може бути зарахований йому у строк покарання згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIIІ від 26.11.2015), а з 14.11.2014 ОСОБА_8 прибув з Роменської виправної колонії (№ 56) до Сумського СІЗО, де перебуває і на сьогоднішній день з метою вирішення питань про розгляд і перегляд ряду судових рішень безпосередньо за його заявами чи клопотаннями.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_8 , який частково підтримав свою апеляційну скаргу, а саме в частині скасування судового рішення підтримав повністю, а в іншій частині просив ухвалити нове рішення згідно вимог наданого ним на початку апеляційного розгляду клопотання, доводи захисника ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційні вимоги засудженого ОСОБА_8 , доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційну скаргу та клопотання засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доповнена апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк, зокрема п. «ґ»: перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 15.02.2005 вирок Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 залишено без змін, внаслідок чого це судове рішення (вирок) набрав законної сили 15.02.2005 і був звернутий до виконання.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28.11.2017 на підставі ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.03.2004 до 26.03.2004 та з 29.04.2004 до 15.02.2005 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_8 часу його перебування в слідчому ізоляторі з 05.08.2013 р. до 14.10.2013; з 14.11.2014 до 13.04.2017 на підставі ч. 5 ст. 72 КК, оскільки вказаний період часу не охоплюється положеннями ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ від 26.11.2015) і не включається у строк попереднього ув`язнення, що відповідно ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. При цьому в період з 05.08.2013 до 14.10.2013 та з 14.11.2014 до 13.04.2017 ОСОБА_8 знаходився в СІЗО вже в статусі засудженого, вирок щодо якого набрав законної сили та не мав статусу попередньо ув`язненої особи.

Відповідно п. 10 ст. 3 КПК, кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а згідно п. 24 цієї норми закону судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами. Тобто, судовий розгляд і провадження з перегляду вироку за нововиявленим обставинами різні стадії судового провадження, а тому перегляд вироку за нововиявленим обставинами не охоплюється п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), оскільки ОСОБА_8 знаходився в Сумському СІЗО не для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, внаслідок чого до нього не застосовується п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) в період з 05.08.2013 до 14.10.2013 та з 14.11.2014 до 13.04.2017.

01.09.2001 набув чинності КК, ст. 64 якого встановлено відповідальність за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень. Також даною нормою визначено, що довічне позбавлення волі застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом.

З вироку Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 вбачається, що кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_8 було засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі, кваліфіковане за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК, та це діяння вчинено в період дії КК 2001 і за його скоєння передбачено застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже, при постановленні вироку щодо ОСОБА_8 судом було призначено покарання у відповідності положень Конституції України та чинного КК. На даний час караність суспільно-небезпечних діянь, вчинених ОСОБА_8 не усунута.

Згідно ст. 152 КВК підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Таким чином, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та умотивованим, внаслідок чого підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга засудженого без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.03.2021 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4