справа № 208/1350/22
№ провадження 1-кп/208/340/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000034 від 19.01.2022 року відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петриківка, Петриківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування встановлено та учасниками кримінального провадження не оспорюється, що ОСОБА_2 , згідно рішення судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 12.11.2013 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.09.2013 і до повноліття дитини.

Однак, ОСОБА_2 , якому було відомо про обов`язковість виконання означеного рішення суду, будучи попередженим державним виконавцем Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Так, ОСОБА_2 , будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи намір надавати кошти на утримання сина, тобто маючи прямий злочинний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, у період часу з 01.02.2020 року до 22.11.2021 року включно не працював, а перебуваючи в період часу з 01.02.2020 до 01.06.2020 на обліку як безробітній в Кам`янському міському центрі зайнятості, та, щомісячно отримуючи грошову допомогу по безробіттю, працівника Кам`янського міського центру зайнятості про те, що він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини до відома не поставив, відповідну заяву до Кам`янського міського центру зайнятості щодо стягнення з його допомоги по безробіттю аліментів не надав, виконавчий лист на виконання не надав та державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про перебування на обліку в якості безробітного в Кам`янському міському центрі зайнятості не повідомив, через що з його допомоги по безробіттю аліменти не утримувались. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6841, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КНП КМР «МЛШМД» з 22.11.2021 року по 27.12.2021 року. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_2 перебуває на амбулаторному лікуванні КНП КМР «ЦПМСД № 3» у період часу з 28.12.2021 року по теперішній час. Крім цього, отримуючи за період перебування на обліку у Кам`янському міському центрі зайнятості з 01.02.2020 до 01.06.2020 грошову допомогу по безробіттю, аліменти не сплачував та будь-якої допомоги на утримання сина у негрошовій формі не надавав, участі у вихованні сина не приймав, та станом на 22.11.2021, згідно довідки про заборгованість по аліментам Дніпровського ВДВС у м. Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та з огляду на те, що через захворювання ОСОБА_2 протягом періоду часу з 22.11.2021 року по теперішній час є тимчасово непрацездатним та не міг сплачувати аліменти у вказаний період часу, ОСОБА_2 допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 62035,3 гривні.

Таким чином, у період часу з 01.02.2020 року до 22.11.2021 року включно, ОСОБА_2 , злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно склав суму виплат за 22 місяця відповідних платежів, а саме у розмірі 62035,3 гривні.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 cт.164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000034 від 19.01.2022 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.164 КК України містять:

- клопотання прокурора ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні;

- письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_6 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмову заяву законного представника потерпілого ОСОБА_7 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000034 від 19.01.2022 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.02.2022 року призначено розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000034 від 19.01.2022 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.164 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

За таких обставин, суд, вивчивши означений обвинувальний акт та додані до нього матеріали, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.164 КК України. Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення в порядку ч.3 ст.337 КПК України суд не вбачає.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 за скоєний ним проступок, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 відповідно ст.66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_2 судом не встановлено.

При призначені покарання ОСОБА_2 , суд також враховує, що обвинуваченим скоєно кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з його сторони є покарання у вигляді обмеження волі.

В той же час, суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливо без відбуття покарання, призначеного йому вироком суду, ОСОБА_2 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, при цьому суд враховував, що ОСОБА_2 вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії кримінальних проступків, щиро розкаявся, також суд враховував його відношення до скоєного.

Суд вважає, що покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.368,370,371,373,374,382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити ОСОБА_2 покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності зі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, з випробуванням, встановивши ОСОБА_2 іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_1