УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и л а :

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням, в якому просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 українця, уродженця м. Херсон, останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.260 КК України запобіжний захід - тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, тобто на 49 діб.

Обґрунтування клопотання:

Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 00000037 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.260 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 з початку ескалації збройного конфлікту на Сході України відстоював позицію необхідності приєднання південного регіону держави до проекту РФ - т.зв. «Новоросії».

Отримані дані свідчать, що ОСОБА_5 , 08 квітня 2016 року перетнув державний кордон України за допомогою пасажирського потягу за маршрутом Кривий Ріг - Москва у напрямку Російської Федерації. Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невідомих обставин Реалізуючи злочинний умисел, діючи в порушення ч. 6 ст. 17 Конституції України, якою передбачено, що на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, підозрюваний умисно вступив до лав одного з воєнізованих підрозділів вказаного псевдодержавного утворення, а саме до «9-го полку 2-го батальйону псевдодержавного утворення «ДНР», що дислокується в м. Новоазовськ, Маріуполького району, Донецької області.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України - участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань.

У вчиненні вказаного злочину обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець м. Херсон, останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

21.09.2021 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину передбаченого ч.2 ст.260 КК України ОСОБА_6 для передачі ОСОБА_5 , також вручено повістку про необхідність явки до слідчого на 23.09.2021 та 24.09.2021, але ОСОБА_5 за повісткою не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, його місцезнаходження на даний час невідоме.

27.09.2021 у зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від слідства, його місце знаходження невідоме, на даний момент проведено всі слідчі (розшукові) дії, які можливо провести без участі підозрюваного, а йому винесено повідомлення про підозру, строк досудового розслідування, на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Крім того, відповідно до відомостей з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 03.04.2016 перетнув адміністративну межу України в ППр «Харків пасажирський».

21.09.2021 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину передбаченого ч.2 ст. 260 КК України ОСОБА_6 для передачі ОСОБА_5 , також вручено повістку про необхідність явки до слідчого на 23.09.2021 та 24.09.2021, але ОСОБА_5 за повісткою не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, його місцезнаходження на даний час невідоме.

В ході допиту ОСОБА_6 , останній показав, що з 2014 року ОСОБА_5 мешкає в АР Крим, де вступив до лав армії ДНР для захисту людей від Збройних Сил України. Наскільки йому відомо, ОСОБА_5 планує отримати громадянство Російської Федерації.

Оскільки територія АР Крим на теперішній час являється тимчасово окупованою, державною прикордонною службою України не контролюється перетин на територію Російської Федерації, не виключено, що підозрюваний ОСОБА_7 за цей час міг отримати громадянство РФ, паспорт цієї країни, та переїхати на постійне місце проживання саме до Російської Федерації.

27.09.2021 підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтовується наявністю відповідних доказів.

Дії підозрюваного ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.260 КК України - участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, підозра у їх скоєнні обґрунтована вагомими доказами, існують ризики, які дають підстави вважати, що у разі не обрання відносно нього запобіжного заходу - тримання під вартою, підозрюваний буде мати можливість ухилитися від органів досудового слідства та суду, буде мати можливість незаконно вплинути на свідків, обізнаних щодо його злочинної діяльності, пов`язаної з вчиненням вказаного злочину, з метою зміни ними показів, знищити або сховати речі та документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, зокрема, знарядь злочинів та місцезнаходження яких по теперішній час не встановлено, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуванню від органів досудового слідства та суду, чинити тиск на свідків, знищити або сховати речі та документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також упередження спроб перешкодити кримінальному провадженню в інший спосіб.

Доводи сторін:

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, зазначивши, що клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Підозрюваний до суду не доставлений. Але згідно доданих до клопотання документів він оголошений у міжнародний розшук, а тому відповідно до ч.6 ст.193КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід без участі підозрюваного.

Мотивація суду:

У відповідності до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п.9 ч.2 ст.131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В даному випадку сторона обвинувачення поставила перед слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Це можна вважати особливим порядком попереднього вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У випадку, якщо слідчий суддя прийме рішення про тримання під вартою особи, оголошеної в міжнародний розшук, після затримання такої особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук або перебування особи на тимчасово окупованій території КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, перебування особи на тимчасово окупованій території КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч.6 ст.193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини:

-чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку;

-чи наявна обґрунтована підозра;

-чи наявні ризики кримінального провадження;

-чи оголошена особа в міжнародний розшук або виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Щодо наявності у ОСОБА_5 статусу підозрюваного

З поданого клопотання, вбачається, що сторона обвинувачення стверджує, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного як особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Згідно з ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. В свою чергу, порядок здійснення повідомлень передбачений ст.135 КПК України.

За змістом ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК України).

Із матеріалів клопотання вбачається, що 21.09.2021 було складено та підписано повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до відомостей з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 03.04.2016 перетнув адміністративну межу України в ППр «Харків пасажирський».

В ході допиту ОСОБА_6 , останній показав, що з 2014 року ОСОБА_5 мешкає в АР Крим, де вступив до лав армії ДНР для захисту людей від Збройних Сил України. Наскільки йому відомо, ОСОБА_5 планує отримати громадянство Російської Федерації.

Оскільки територія АР Крим на теперішній час являється тимчасово окупованою, державною прикордонною службою України не контролюється перетин на територію Російської Федерації, не виключено, що підозрюваний ОСОБА_7 за цей час міг отримати громадянство РФ, паспорт цієї країни, та переїхати на постійне місце проживання саме до Російської Федерації.

У зв`язку із невстановленням місцезнаходження ОСОБА_7 та неможливістю вручення йому повідомлення про підозру особисто у день його складення органом досудового розслідування у порядку, передбаченому ч.1 ст.42 та ч.2 ст.135 КПК України, вжито передбачених заходів для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Так, письмове повідомлення про підозру із зазначеними в ньому процесуальними правами і обов`язками 21 вересня 2021 року вручене дорослому члену сім`ї - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (його батьку). Про отримання повідомлення про підозру останній зробив напис на повідомленні про підозру.

Будь-які інші відомості щодо наявності у ОСОБА_5 нерухомого майна, електронної пошти чи мобільного телефону у слідчого відсутні.

Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 21.09.2021 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, чим виконав вимоги ч.1 ст.278, ч.2 ст.135 КПК України.

Також, слідчий суддя зазначає, що повідомлення про підозру не може бути виконано виключно в рамках міжнародної правової допомоги. Так, відповідно до ч.7 ст.135 КПК України згідно з міжнародним договором про правову допомогу або за допомогою дипломатичного (консульського) представництва повістка про виклик вручається особі, яка проживає за кордоном. При чому вимоги до змісту повістки про виклик свідчать, що для її направлення органу досудового розслідування має бути відома адреса особи, яка викликається (п.3 ч.1 ст.137 КПК України). Як вбачається із клопотання, станом на день складання повідомлення про підозру органу досудового розслідування не було відомо точне місце знаходження ОСОБА_5 (місце постійне проживання, перебування) за межами України.

До цього слід додати, що зважаючи на приписи ст.42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність таких документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел. Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що набуття процесуального статусу підозрюваного пов`язується не з самим фактом обізнаності особи про наявне щодо неї досудове розслідування, а з діями, які відповідно до кримінального процесуального закону має вчинити слідчий, прокурор. В даному випадку вжитих представниками сторони обвинувачення заходів достатньо для того, щоб приписи закону стосовно належного повідомлення особі про підозру вважалися такими, що виконані з достатньою ретельністю.

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_5 має у кримінальному провадженні № 0000037 процесуальний статус підозрюваного, і тому слідчий суддя може вирішувати питання про обрання запобіжного заходу.

Щодо наявності обґрунтованої підозри

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч.2 ст.260 КК України передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення - ч.2 ст.260 КК України, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст.8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п.55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, а саме участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.11.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.11.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.11.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.08.2017; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_12 від 10.08.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.08.2017; протоколом пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_13 від 10.08.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.08.2017; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком з свідком ОСОБА_10 від 10.08.2017; протоколом негласного зняття інформації з електронних інформаційних систем не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту від 22.11.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.06.2021 року; тимчасовим доступом до операторів рухомого стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар», ТОВ «лайфселл»;

Відповідно до ч.4 ст.193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування (обрання) запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. Підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Так, за версією досудового розслідування, яка узгоджується з дослідженими матеріалами, ОСОБА_5 міг брати участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Щодо ризиків кримінального провадження

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,

-незаконно впливати на свідків,

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з конфіскацією всього майна або без такої. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є:

-наявність доказів вказують на причетність ОСОБА_5 до вказаного злочину;

-наявність у підозрюваного документів для виїзду за кордон;

-перетин кордону України ще в 2014 року у напрямку Російської Федерації та вступив до лав одного з воєнізованих підрозділів псевдо утворення «ДНР»;

-соціальні зв`язки на території України (батько з яким не спілкується).

Крім того, зважаючи на таке довготривале перебування підозрюваного в розумінні КПК України за межами України, слідчий суддя приходить до висновку, що він має достатні фінансові ресурси для того, щоб забезпечити таке своє перебування. Отже, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому після затримання, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, обрання до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Ризик знищення, приховування або спотворення документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, є необґрунтованим.

Слідчий суддя також доходить висновку про наявність ризику впливу на свідків. Досліджені під час розгляду клопотання показання свідчать про їх значущість для доведення обставин, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні. Слідчим суддею береться до уваги що частина свідків, на яких посилається сторона обвинувачення, у даному кримінальному провадженні є знайомими. Сформовані дружні, приятельські стосунки, або відносини, які випливають із почуття поваги та авторитету, мають зазвичай тривалий характер і формують сталі соціальні зв`язки. Такі зв`язки свідчать про вірогідність у випадку необхідності використання ним цих відносин з метою впливу на показання свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то він не знайшов свого підтвердження та належного обґрунтування під час розгляду клопотання.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що частина ризиків (переховування, вплив на свідків), на яких наголошує сторона обвинувачення, наявні в цьому кримінальному провадженні. Отже, на даному етапі кримінального провадження обрання запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , перетинув кордон та перебуває на тимчасово окупованій території, однак конкретного його місце проживання слідчому невідомо.

Щодо оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Окрім цього, слідчим 27.09.2021 року підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук через те, що органу досудового розслідування достеменно відомо, що на теперішній час ОСОБА_5 на території України відсутній. Відомості про оголошення підозрюваного в розшук внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні.

Із змісту ч.6 ст.194 КПК України вбачається, що для розгляду питання обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, має бути оголошення його у міжнародний розшук. Відповідно до ч.2 ст.281 КПК України, про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова. Ця постанова у подальшому є підставою для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Разом з тим, відомості про оголошення розшуку підозрюваного, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що в даному випадку вбачається. Тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст.281 КПК України не має будь-якого територіального обмеження. Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідні положення КПК України передбачають не перебування особи в розшуку, йдеться лише про оголошення в міжнародний розшук.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається. (ч.4 ст.197 КПК України).

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшла до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 . Окремо слід зауважити, що згідно зі ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193-196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання - задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після його затримання не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1