Справа № 750/535/17 Головуючий у І інстанції Самусь Л.
Провадження № 11-кп/4823/673/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено під час судового розгляду, за клопотанням прокурора продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у об`єднаному кримінальному провадженні, матеріали якого внесені в ЄРДР за №0010520 від 07.11.2016, №0009726 від 13.10.2016, №0002160 від 19.03.2017, №0003540 від 29.04.2017, №0008874 від 13.11.2018, №0000898 від 09.02.2019, №0008308 від 26.12.2019, за вчинення правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361 КК України, до 07 жовтня 2021 року.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, які враховані при застосуванні запобіжного заходу у відношенні даної особи не зменшилися. Подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки неможливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід чи зменшивши розмір застави.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, та змінити обраний йому запобіжний з тримання під вартою на інший, більш м`який.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог зазначає, що рішення суду не містить жодної інформації з приводу ризиків, які суд вважає доведеними, та за наявності яких не вбачає підстав для обрання більш м`якого виду запобіжного заходу, в зв`язку з чим вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи. Крім цього, стверджує, що за 5 років його тримання під вартою, вказані ризики зменшили свою вагомість самі по собі, в зв`язку з ізоляцією його від суспільства протягом тривалого часу.

Зауважує, що під час винесення оскаржуваної ухвали суду, були порушені його права на захист, оскільки прокурором подання про продовження строку тримання під вартою було подано не за довго до початку судового засідання, що позбавило його та сторону захисту належним чином підготуватися до вирішення даного питання, при цьому суд не звернув увагу на його погане самопочуття, яке він підтвердив наданою до матеріалів справи довідкою лікаря.

Заслухавши суддю - доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_6 , який висловився на підтримку поданої обвинуваченим ОСОБА_7 апеляційної скарги, взявши до уваги позицію прокурора, відповідно до якої він заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час судового розгляду об`єднаного кримінального провадження, матеріали якого внесені в ЄРДР за №0010520 від 07.11.2016, №0009726 від 13.10.2016, №0002160 від 19.03.2017, №0003540 від 29.04.2017, №0008874 від 13.11.2018, №0000898 від 09.02.2019, №0008308 від 26.12.2019, за вчинення правопорушень ОСОБА_7 передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361 КК України, продовжено останньому строк тримання його під вартою до 07 жовтня 2021 року.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено. Тому, при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 07 жовтня 2021 року.

Є безпідставним доводи обвинуваченого відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про наявність зазначених ризиків свідчать матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, чотири з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, в зв`язку з чим, розуміючи невідворотність покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, може переховуватись від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше неодноразово був судимий, в тому числі і за злочини проти власності, що свідчить про його антисоціальну поведінку та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, та можливість намагання уникнення від відбування реального строку покарання. При цьому, враховуються мотив та спосіб вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, чисельність епізодів кримінальних правопорушень 41 епізод, вчинення злочинів в період непогашеної та не знятої судимості, загрозу для суспільного порядку кримінально караних діянь, їх тяжкість, мотив та спосіб вчинення, його вік, незадовільний стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, тобто ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули на даний час.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи відсутні посилання на ризики, які стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, є безпідставними і жодним чином не обґрунтованими, та спростовуються відомостями, викладеними в мотивувальній частині судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 на інший, більш м`який, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ряду тяжких злочинів, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів, та не вбачає за доцільне змінити обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, про що він просить в подані й апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу порушення його права на захист під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно нього, оскільки було порушено процедуру розгляду такого подання, є безпідставними, та такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, виходячи з чого, місцевий суд мав право на розгляд вказаного подання прокурора.

Щодо доводів обвинуваченого про порушення його права на захист в зв`язку з неврахуванням його стану здоров`я, та проведення судового засідання в супереч його поганому самопочуттю, є таким, що не слід приймати до уваги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні був присутній не лише обвинувачений ОСОБА_7 а й його захисник-адвокат ОСОБА_6 , який у відповідності до норм чинного кримінального процесуального законодавства здійснює представництво та захист його інтересів у суді, а отже, вказана особа мала можливість забезпечити ОСОБА_7 можливість користування наданими кримінальним процесуальним законодавством правами під час розгляду подання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Щодо посилання апелянта на його погане самопочуття під час розгляду подання, то воно, незважаючи на документальну підтвердженість, не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_7 був присутнім у судовому засіданні, і не заявляв клопотання про його відкладення через погане самопочуття, а продовжив участь у ньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2021 року, якою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у об`єднаному кримінальному провадженні, матеріали якого внесені в ЄРДР за №0010520 від 07.11.2016, №0009726 від 13.10.2016, №0002160 від 19.03.2017, №0003540 від 29.04.2017, №0008874 від 13.11.2018, №0000898 від 09.02.2019, №0008308 від 26.12.2019, за вчинення правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361 КК України, до 07 жовтня 2021 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3