Справа № 1-кп/714/9/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2022 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000234 від 11.06.2019 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого старшим єгерем УТМР в Герцаївському районі Чернівецької області, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального прапопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
07 березня 2019 року близько 09.30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на одній із польових доріг в с.Остриця Герцаївського району Чернівецької області, під час словесного конфлікту з ОСОБА_9 , завдав удару кулаком по обличчю останньому, в результаті чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна слизової оболонки нижньої губи по внутрішній її поверхні, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав і показав, що 07 березня 2019 року близько 09.00 год. на своєму автомобілі їхав на роботу на поле. Разом з ним їхали ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Побачивши, що на його земельній ділянці своїть автомобіль, а поруч розкидане сміття (пляшки, серветки, коробка з-під піци), посигналив до водія, а коли той вийшов з автомобіля, зробив йому зауваження прибрати за собою. При цьому з автомобіля він не виходив, а зробив потерпілому зауваження опустивши вікно. Потерпілий наказав йому їхати звідти, а він у відповідь сказав що їде, але повернеться за 15 хв. і щоб сміття там не було. На цьому конфлікт між ним та потерпілим було вичерпано. Тілесних ушкоджень та ударів ОСОБА_9 не наносив. Через деякий час до нього під`їхали поліцейські і повідомили, що відносно нього є заява зі сторони потерпілого про побиття. Заявлений потерпілим цивільний позов не визнав, так як не вважає себе винним, а тому не повинен сплачувати кошти.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 07 березня 2019 року зранку на автомобілі їхав з с.Малинівка в м.Герца Чернівецького району. Оскільки був в робочому одязі, то з`їхав з дороги в поле, щоб перевдягнутися. Коли переодягався, почув як сигналить автомобіль. Обвинувачений крикнув йому забиратися звідти і прибрати сміття. Далі вони обидва вийшли зі автомобілів і між ними почався словесний конфлікт. В ході цього конфлікту обвинувачений вдарив його кулаком в обличчя. Після цього обвинувачений відійшов, а він сфотографував його автомобіль. Чи знаходився хтось в автомобілі обвинуваченого не бачив. Обвинувачений сів в своє авто і поїхав, за ним проїхав і інший автомобіль. Натомість він зателефонував до поліції. Вказав, що він є приватним підприємцем, займається торгівлею продуктами харчування і промисловими товарами. Через побиття тиждень не працював і не отримував доходи. Заявлений цивільний позов на загальну суму 53 000 грн., із яких 3 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків (упущеної вигоди) та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, підтримав повністю і просив задовольнити його. Моральну шкоду обґрунтував тим, що переніс фізичний біль і страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, було принижено його честь і гідність, постійні переживання призвели до погіршення самопочуття. Моральні страждання також полягають у завданні шкоди його діловій репутації, так як протягом певного часу не був спроможний здійснювати підприємницьку діяльність і поніс значні збитки. Крім того, змушений був приїздити до поліції, що порушило звичний уклад його життя. Витрати на адвоката складають кошти в сумі 7 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що коли 07 березня 2019 року зранку проїжджав польовою дорогою бачив, що на одній із земельних ділянок стояв автомобіль міркоавтобус, а поряд на дорозі стояв автомобіль ОСОБА_6 . Автомобілі стояли один від одного на відстані близько 25-30 м. Якийсь чоловік ходив біля автомобіля, щось говорив по телефону, розмахував руками. ОСОБА_6 на дорозі він не бачив, а також не бачив чи знаходився хтось в його автомобілі, так як в авто тоновані вікна. Він проїхав повз них.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що обвинувачений ОСОБА_6 є його сусідом. Не пам`ятає числа і місяця, але десь пів року назад, разом з ОСОБА_6 на його автомобілі поїхали на поле сіяти ячмінь. Проїжджаючи по польовій дорозі, побачили, що на земельній ділянці ОСОБА_6 стоїть автомобіль мікроавтобус. ОСОБА_6 зупинився поряд, посигналив. З того автомобіля вийшов чоловік. ОСОБА_6 залишився в автомобілі. Чоловіки почали сваритися з приводу сміття на земельній ділянці. Згодом вони з ОСОБА_6 поїхали далі. Свідок з автомобіля не виходив, сидів на задньому сидінні і не звертав увагу, що відбувалося, грав в телефоні. Потерпілого не впізнає не може стверджувати, що ОСОБА_6 конфліктував саме з потерпілим ОСОБА_9 .

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, його вина у вчинені даного кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується:

- витягом з ЄРДР № 0000050 від 07.03.2019 року, відповідно до змісту якого ОСОБА_9 звернувся до Герцаївського ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області з приводу його побиття малознайомим на ім`я ОСОБА_14 07 березня 2019 року близько 09.00 год. в с.Остриця Герцаївського району;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.03.2019р. від ОСОБА_9 , в якому потерпілий зазначив, що 07 березня 2019 року близько 09.00 год. на польовій дорозі в с.Остриця Герцаївського району, водій автомобіля «Мерседес» н.з. НОМЕР_1 (литовської реєстрації) наніс йому декілька ударів в обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження;

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 18.04.2019р., з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 по фотознімкам за індивідуальними ознаками обличчя впізнав особу на фото №3 обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу що нанесла йому тілесні ушкодження 07 березня 2019 року в с.Остриця Герцаївського району;

- протоколом проведення слідчого експертименту від 10.12.2019р. за участю потерпілого ОСОБА_9 з відеозаписом до нього, відповідно до якого останній розповів про обставини вчиненння кримінального правопорушення, а також показав механізм нанесення тілесних ушкоджень;

- висновком експерта №193 від 11.03.2019р. відповідно до якого у ОСОБА_9 було встановлено тілесне ушкодження: садно слизової оболонки нижньої губи по внутрішній її поверхні; дане тілесне ушкодження виникло в результаті дії твердого тупого предмету, при цьому було нанесено не менше однієї травмуючої дії, по строку і обставинам виникнення може відповідати вказаному в ухвалі суду і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

- висновком експерта №1198 екс від 09.12.2021р. відповідно до якого виявлене у ОСОБА_9 тілесне ушкодження садно слизової оболонки нижньої губи по внутрішній її поверхні виникло в результаті дії твердого тупого предмету, малоймовірно внаслідок падіння з положення стоячи на пласку поверхню, по строку та обставинам виникнення може відповідати вказаному в ухвалі суду і відноситься до легких тілесних ушкоджень; вищевказане тілесне ушкодження знаходиться в межах досяжності руки підекспертного, хоча нанесення його власноруч малоймовірне.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення доведене, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, які є належними та допустимими, суд відхиляє показання обвинуваченого щодо його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки такі спростовуються у сукупності показаннями потерпілого ОСОБА_9 , даними протоколів проведення слідчого експерименту та пред`явлення особи до впізнання, висновками експерта про характер спричиненого потерпілому тілесного ушкодження і строк його заподіяння та іншими письмовими доказами, якими поза розумним сумнівом доведено, що тілесне ушкодження, яке було виявлене у потерпілого ОСОБА_9 , було завдане останньому саме обвинуваченим ОСОБА_6 , а показання обвинуваченого є лише способом захисту останнього з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_11 суд оцінює критично, оскільки такі не підтверджують і не спростовують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не визнання ним своєї вини, а також думку потерпілого, який просив ухвалити рішення згідно закону.

Обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вибрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу у максимальному розмірі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно - небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, що визначено ч.5 ст.128 КПК України.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.п 5, 9 заначеної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов на суму 50 000 грн. в рахунок заподіяної моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню на суму 3 000 грн., оскільки, на думку суду, саме в такому розмірі потерпілому заподіяна моральна шкода. При її визначенні, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд враховує, що вказаний її розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав потерпілий у результаті заподіяння йому тілесних ушкодження обвинуваченим.

Матеріальну шкоду потерпілий обґрунтував упущеною вигодою.

Відповідно до статті 22 ЦК України збитками, що були завдані внаслідок упущеної вигоди, є такі збитки, які могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Системне тлумачення вказаної норми цивільного законодавства свідчить про те, що позивач має право на відшкодування упущеної вигоди, однак зобов`язаний надати суду докази, які підтверджують те, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи і лише неправомірні дії відповідача стали підставою, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, такі докази можуть бути письмовими, речовими і електронними. Згідно із ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Потерпілий на підтвердження упущеної ним вигоди від протиправної поведінки обвинуваченого, посилався на те, що є фізичною особою підприємцем, внаслідок завданих тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я та витрат часу на лікування упродовж 10 днів, що в свою чергу призвело до застою підприємницької діяльності, поніс збитки у вигляді упущеної вигоди. Суму таких збитків оцінює у вигляді 300 грн. щоденно, оскільки вказаний період часу не займався відповідною діяльністю, так як був змушений відновлювати здоров`я та лікуватись. Загалом упущена вигода становить 3 000 грн.

Разом з тим, потерпілий не надав жодних доказів на підтвердження того факту, що через ушкодження лікувався і не міг займатися підприємницькою діяльністю і в попередні дні він займався підприємницькою діяльністю та отримував дохід від такої діяльності у зазначеному ним розмірі (300 грн. щоденно), а тому цивільний позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Вимога потерпілого про відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування врегульовано главою 8 КПК України.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення з процесуальними документами, тощо).

Судом встановлено, що між потерпілим ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_10 було укладено договір про надання правової допомоги. Адвокатом ОСОБА_10 підготовлено та подано до суду цивільний позов про відшкодування потерпілому матеріальної і моральної шкоди завданої обвинуваченим. Доказів на підтвердження того, що потерпілим було сплачено адвокату ОСОБА_10 за надану останнім правову допомогу кошти в сумі 7 000 грн., а ні до позовної заяви, а ні під час судового розгляду потерпілим суду не надано. Тому й правові підстави для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого вказаної суми грошей в рахунок відшкодування понесених витрат на правому допомогу відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як встановлено в судовому засіданні, із дня вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме з 07 березня 2019 року минуло два роки.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 , відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і з дня вчинення ним кримінального правопорушення 07 березня 2019 року і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки, його слід звільнити від кримінального покарання згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України та з урахуванням ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку з закінчення строків давності.

Заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 3 000 (три тисячі) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя