УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000255 від 26.08.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новосамарка Красноокнянського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2016 року народження, працюючого оператором у ТОВ «Дорікум», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.08.2021 у період часу з 20.00 годин до 23.00 годин ОСОБА_5 вживав спиртні напої за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування власним автомобілем «ОPEL VEСTRA», номерний знак НОМЕР_1 , чим грубо порушив вимоги пункту 2.9. а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (Далі Правила), який зобов`язує водія:
п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Тієї ж ночі, 26.08.2021 близько 01.45 годин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (0,54 ‰ етилового спирту в крові і 2,10%о в сечі), керуючи цим технічно справним транспортним засобом, здійснював рух по асфальтованому сухому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Гагаріна в селі Усатове Нерубайської сільської громади Одеського району Одеської області, з боку вулиці Грушевського у бік вулиці Преображенська, у темний час доби, на освітленій вуличним ліхтарним освітленням, рівній ділянці горизонтального профілю, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, зі швидкістю близько 120-130 км/год, що значно перевищує дозволену в населених пунктах швидкість руху, чим порушив вимоги пунктів: 12.4., 12.9. б) Правил, якими передбачено:
п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;
п. 12.9. «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.412.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».
Своїми діями, пов`язаними з грубим порушенням вимог Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_5 свідомо створював небезпеку як для себе, так для життя і здоров`я чотирьох пасажирів, які знаходились в салоні керованого ним транспортного засобу, інших учасників дорожнього руху, чим проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховував на їх відвернення.
Наближаючись до будинку АДРЕСА_3 , перед яким проїзна частина мала заокруглення дороги праворуч, водій ОСОБА_5 порушив пункти: 1.5.; 2.3. б); 12.1. Правил, які зобов`язують водія:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
тобто, отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що потребувало від нього особливої уваги та своєчасного вжиття відповідних заходів, які виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, та виразились у наявності попереду повороту, ОСОБА_5 , рухаючись із перевищенням більше ніж удвічі допустимої в населеному пункті швидкості руху і перебуваючи, до того ж, у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня, позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну, контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним.
Як наслідок, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, водій ОСОБА_5 , перед в`їздом у заокруглення дороги, не врахував стану свого завантаженого транспортного засобу, своєчасно не зменшив швидкість руху для безпечного проїзду цієї ділянки і, в момент виїзду з повороту, через значне перевищення швидкості, не впорався з керуванням, допустив занос задньої частини автомобіля «ОPEL VEСTRA», номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до втрати його курсової стійкості і некерованого виїзду за межі проїзної частини на ліве узбіччя, з наїздом на перешкоди - бордюрний камінь, цегляний паркан, металеві сміттєві баки.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру цього автомобіля Драгні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні ТЯЖКІ тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 о 12.20 годині у КНП «МКЛ № 11» ОМР, а саме:
а) закрита черепно-лицьова травма: рани обличчя, перелом нижньої щелепи, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою;
б) закрита травма грудної клітки: рани грудей, переломи 5,6-го лівих ребер, розрив лівої легені з крововиливом у ліву плевральну порожнину (під час операції виявлено 300 мл згортків крові);
в) закрита травма живота: розрив селезінки (селезінка видалена під час операції), розрив лівого купола діафрагми з крововиливом у черевну порожнину (під час операції виявлено 500 мл крові зі згортками);
г) травма лівого плеча: садно лівого плеча, закритий перелом лівої плечової кістки.
Смерть ОСОБА_8 перебуває у прямому причинному зв`язку з вищевказаною поєднаною травмою голови, тулуба та лівої верхньої кінцівки у вигляді перелому нижньої щелепи, крововиливів під м`якою мозковою оболонкою, переломів 5,6-го лівих ребер, розриву лівої легені з крововиливом у ліву плевральну порожнину, розриву селезінки, розриву лівого купола діафрагми з крововиливом у черевну порожнину, закритого перелому лівої плечової кістки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 стала поліорганна недостатність.
Отже, водій ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 2.9. а); 12.1.; 12.4.; 12.9. б) «Правил дорожнього руху» України і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди та спричиненням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 .
Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України, що свідчать про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що призвело до смерті потерпілого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк від 5-ти до 10-ти років, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, останній може зникнути та переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим більше, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності у сфері порушення вимог ПДР.
Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, то перебуваючи на свободі підозрюваний також може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків передбачених п.п. 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення та просив відмовити, вказавши, що клопотання необґрунтоване, ризики відсутні, підозрюваний не має наміру ухилятися, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, працює, частково відшкодував шкоду потерпілим.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 14.12.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України підтверджується наступними матеріалами клопотання: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.08.2021 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 04.10.2021 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.10.2021 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.10.2021 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.10.2021 року, висновком експерта № 1059-3577/2021 року від 08.12.2021 року, висновком експерта №21-5810 автотехнічної експертизи технічного стану легкового автомобіля від 07.12.2021 року, висновком експерта №21-5809 транспортно-трасологічної експертизи стану легкового автомобіля від 08.12.2021 року, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.08.2021 року, та іншими матеріалами клопотання у сукупності.
Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.
4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Санкція статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжкого і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).
Слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, життя та здоров`я якої визнається найвищою соціальною цінністю. Крім того, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до клопотання та долучених матеріалів, ОСОБА_5 ймовірно вчинив, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, що призвело до загибелі людини та поставило під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.
Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких наслідків, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Враховуючи також те, що підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані потерпілої та свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерплу та свідків, схиляючи її до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
При цьому ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків об`єктивізується з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Крім того, слідчий суддя враховує той факт, що відповідно до матеріалів клопотання, підозрюваний притягувався до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері дорожнього руху, у зв`язку з чим, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення у сфері дорожнього руху.

Щодо існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя зазначає, що вказаний ризик є необґрунтованим, носить формальний характер, оскільки в клопотанні не було конкретизовано яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.

4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

4.4. Вирішення питання можливості застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що кримінальне правопорушення призвело до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000255 від 26.08.2021 року задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, до 14.02.2022 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1