Дата документу 09.12.2021 Справа № 333/2341/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2341/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1178/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який підтримував публічне обвинувачення в суді першої інстанції прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий вищу освіту, розлучений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 263 КК України, та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що в його діях є склади вказаних кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 263 КК України, та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що в його діях є склади вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 263 КК України, за наступних обставин.
8 лютого 2018 року громадянин України ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на вчинення контрабанди холодної зброї, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, керуючись корисливим мотивом, досягнув згоди із невстановленим мешканцем м. Москва Російської Федерації на ім`я ОСОБА_9 на переміщення через митний кордон України до Російської Федерації, з приховуванням від митного контролю, двох ножів ножа із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі № 1766 та ножа із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі, оголошення про продаж яких попередньо розмістив у особистому обліковому записі на сайті «www.olx.ua».

8 лютого 2018 року в ході особистого листування на сайті «www.olx.ua» з використанням облікового запису « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_7 домовився про продаж вказаних двох ножів невстановленій особі на ім`я ОСОБА_9 за 96 доларів США (2 441 грн. за курсом НБУ на момент продажу).

14 лютого 2018 року ОСОБА_7 особисто отримав у відділені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників, буд. 28, приміщення 363, міжнародний переказ № 2 на суму 96 доларів США (2 441 грн. за курсом НБУ на момент отримання), як оплату за продаж та відправку до м. Москва Російської Федерації зазначених двох ножів.

26 березня 2018 року в ході спілкування між ОСОБА_7 і невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_1 ), за допомогою номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що порушує порядок перевезення через митний кордон України холодної зброї, погодив із вказаною особою на ім`я ОСОБА_9 відправку до м. Москва Російської Федерації зазначених двох ножів ножа із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі № 1766 та ножа із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі, через водія автобуса міжнародного сполучення «Бердянськ Москва», під виглядом запчастин для автомобіля, без здійснення у встановленому законом порядку митного оформлення.

Після цього, ОСОБА_7 за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , з метою приховування від митного контролю, упакував ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі № 1766 та ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі, способом, що унеможливлює огляд та виявлення при проведенні митного контролю, обмотав зазначені два ножі спіненим поліетиленом сірого кольору, кінці ножів скріпив клейкою стрічкою, після чого завернув у коричневий папір та зафіксував два ножі прозорою пакувальною плівкою, на якій написав, за попередньою домовленістю з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 , маркером чорного кольору: « ОСОБА_10 ». Запаковані ножі помістив в непрозорий пакет сірого кольору з написами англійською мовою: «Stronger, Cleaner, Faster».

30 березня 2018 року приблизно о 10.10 годині ОСОБА_7 , продовжуючи виконання свого злочинного умислу, прибув до автостоянки перед автосалоном «KIA» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шенвізька, буд. 1, де, не повідомляючи про реальний вміст та намірів щодо незаконного переміщення двох ножів через митний кордон України, передав пакунок водію автобуса «Неоплан», д.н.з. НОМЕР_3 , автомобільного рейсу міжнародного сполучення «Бердянськ Москва» ОСОБА_11 , в якому знаходився ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі № 1766 та ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі, для подальшої доставки в м. Москва Російської Федерації невстановленій особі на ім`я ОСОБА_9 .

Однак, довести свій злочинний умисел на контрабанду холодної зброї ОСОБА_7 не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки 30 березня 2018 року під час огляду місця події (автобуса «Неоплан», д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на автостоянці перед автосалоном «KIA» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шенвізька, буд. 1), співробітниками УСБУ в Запорізькій області було виявлено та вилучено непрозорий пакет сірого кольору з написами англійською мовою: «Stronger, Cleaner, Faster», в якому пакунок зі спіненого поліетилену сірого кольору, обгорнутий у коричневий папір та зафіксований прозорою пакувальною плівкою з поміщеними в ньому двома ножами, а саме: ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі № 1766 та ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі, які є холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовлені промисловим способом.

Крім того, 8 лютого 2018 року ОСОБА_7 , маючи умисел на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, досягнув згоди за допомогою мережі Інтернет на сайті «www.olx.ua» з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 (логін НОМЕР_4 ), мешканцем м. Москва, Російська Федерація, про продаж йому двох ножів (перший ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі №1766; другий - із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі).

14 лютого 2018 року ОСОБА_7 особисто отримав у відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників, буд. 28, приміщення 363, міжнародний переказ №2 на суму 96 USD (2 441 грн. за курсом НБУ на момент отримання), як оплату за продані ножі.

30 березня 2018 року, виконуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, без передбаченого законом дозволу на носіння та збут холодної зброї, в порушення Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №662 від 21.08.1998 року та «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, близько 10 години 10 хвилин з метою подальшого збуту вказаних ножів, діючи умисно, пішки перемістив їх у пакеті від місця свого фактичного проживання АДРЕСА_1 , до автобусу «Неоплан», д.н.з. НОМЕР_3 , автомобільного рейсу міжнародного сполучення «Бердянськ Москва», який знаходився на автопарковці перед автосалоном «КІА» (м. Запоріжжя, вул. Шензівська, буд. 1, чим вчинив незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 передав зазначені два ножі водію автобуса ОСОБА_11 , який не був обізнаний про його злочинний намір, з метою передачі пакунку у м. Москва Російської Федерації невстановленій досудовим розслідуванням особі на ім`я ОСОБА_9 , чим вчинив незаконний збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

30 березня 2018 року під час огляду місця події (автобуса «Неоплан», д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на автостоянці перед автосалоном «КІА» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шензівська, буд. 1), співробітниками УСБУ в Запорізькій області було виявлено та вилучено пакет сірого кольору з написами англійською мовою: «Stronger, Cleaner, Faster», в якому пакунок зі спіненого поліетилену сірого кольору, обгорнутий у коричневий папір та зафіксований прозорою пакувальною плівкою з поміщеними в ньому двома ножами (перший ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі № 1766; другий-ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі), які є холодною зброєю колючо-ріжучої дії, виготовлені промисловим способом.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України як закінчений замах на контрабанду зброї, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю зброї; за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння та збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Суд першої інстанції, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до висновку, що прокурором не доведено, що в діях ОСОБА_7 є склади кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 263 КК України, тому виправдав останнього на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
В зміненій апеляційній скарзі (т. 3 а.с. 216 217) прокурор вважає вирок в частині виправдання ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї» незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за наслідками касаційного оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду постановою Верховного Суду від 25.05.2021 року зазначено «… висновок суду про недоведеність наявності у діях ОСОБА_7 складів інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 263 (замах на контрабанду зброї), ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу» колегія суддів вважає правильним»., «… в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу» вирок підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Прокурор вважає, що висновки суду першої інстанції щодо не доведення винуватості обвинуваченого у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї» не відповідає фактичним обставинами справи, що вплинуло на правильність застосування закону про кримінальну відповідальність і внаслідок чого вирок суду в зазначеній частині є незаконним та необґрунтованим.
При виправданні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї» суд першої інстанції не врахував роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивним матеріалами» № 3 від 26.04.2002 року, на підставі якої втратило силу роз`яснення, що містилось у попередній постанові Пленуму ВСУ № 6 від 08.07.1994 р.
Прокурор вважає, що виходячи з фактичних обставин провадження, досліджених доказів протоколу обшуку від 30.03.2018 р. і протоколу візуального спостереження від 30.03.2018 р., показань самого обвинуваченого, повністю підтверджується факт носіння ним холодної зброї.
Враховуючи наведене, прокурор просить вироку суду скасувати частково, та постановити в частині новий, відповідно до якого визнати ОСОБА_7 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України (ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України) за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї» та призначити покарання у вигляді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. з конфіскацією холодної зброї.
Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурором не було підтримано клопотання про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні, наведене в апеляційній скарзі, поданій 31 березня 2020 року (т. 3 а.с. 56-60).

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала змінену апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які вирок суду просили залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно матеріалів кримінального провадження ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу прокурора, який підтримував публічне обвинувачення в суді першої інстанції прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 було залишено без задоволення, а вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2020 року без змін (т. 3, а.с. 101-120).
Після цього, постановою Верховного Суду від 25 травня 2021 року касаційну скаргу прокурора було задоволено частково, ухвалу Запорізького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу» скасовано і призначено новий розгляду у суді апеляційної інстанції (т. 3, а.с. 195-203).
Таким чином, Верховний Суд погодився з висновками місцевого та апеляційного судів про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України, а також складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу».
Відповідно до ч. 2 ст. 439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 404, ч. 2 ст. 439 КПК України, колегія суддів переглядає вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2020 року лише в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
З огляду на ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у його вчиненні.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції в повній мірі не дотримався, належної оцінки і аналізу наданим стороною обвинувачення доказам у їх сукупності не надав та прийшов до передчасного висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 за недоведеністю того, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке було кваліфіковане органом досудового розслідування як дві альтернативні форми злочинної поведінки: 1) носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу; 2) збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
При цьому, судом було обґрунтовано свій висновок про необхідність виправдання ОСОБА_7 за фактом носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу виключно тим, що ножі були упаковані таким чином, що їх неможливо швидко використати та застосувати як холодну зброю, а тому відсутня об`єктивна сторона складу злочину.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про розкрадання, виготовлення, зберігання та інші незаконні діяння зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами» № 6 від 8 липня 1994 року, відповідно до якого, незаконне носіння холодної та вогнестрільної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів або вибухових речовин є умисною, без відповідного дозволу, дією по їх переміщенню, транспортуванню винною особою безпосередньо при собі (в руках, в одежі, сумках, спеціальних футлярах, в транспортному засобі тощо) за умови можливості швидкого їх використання.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про розкрадання, виготовлення, зберігання та інші незаконні діяння зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами» № 6 від 8 липня 1994 року втратила чинність відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» № 3 від 26 квітня 2002 року, в якій відсутнє посилання на швидке використання.

Вказаним обставинам суд першої інстанції належної уваги не приділив, що ставить під сумнів правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи, викладених в оскаржуваному вироку.

Враховуючи відсутність оцінки судом першої інстанції всіх наявних у матеріалах кримінального провадження доказів окремо, з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення, які відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення і оскільки в первинно поданій апеляційній скарзі прокурор просив повторно дослідити лише витяг з ЄРДР, сформований 1 квітня 2018 року, доручення, запит від 12 березня 2020 року та відповідь на нього від 23 березня 2020 року, які не містять інформації про обставини, що підлягають доказуванню за ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу», а в зміненій апеляційній скарзі та безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду не заявив клопотання щодо повторного дослідження доказів на доведення вини за ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї» вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст. 404 КПК України, що є підставою призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, ретельно перевірити усі докази кримінального провадження, з належною їх мотивацією, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного.

Оскільки у кримінальному провадженні обвинуваченому запобіжний захід не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання, колегія суддів вважає за потрібне запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирати.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який підтримував публічне обвинувачення в суді першої інстанції прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 263 КК України, в частині виправдання за ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу», скасувати.
Призначити новий розгляд провадження в цій частині в тому ж суді в іншому складі суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4