Справа № 645/1221/19
Провадження № 1-кп/645/156/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2021 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_3
захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Введенка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.286 КК України,
ОСОБА_8 , 30 жовтня 2018 року, приблизно о 10:10, керуючи технічно справним автомобілем «КАМАЗ-5511» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові зі сторони вул. Краснодарської в напрямку вул. Немишлянської, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно до якого:«Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п.10.3 Правил, згідно з яким: «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися», діючи необережно, в районі перехрестя проспекту Тракторобудівників та вул. Краснодарської, виконуючи маневр перестроювання із правої смуги руху в ліву, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху, не надав дорогу автомобілю «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в лівій смузі в попутному напрямку та скоїв зіткнення з вказаним автомобілем. В результаті зіткнення автомобіль «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , у некерованому стані виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із автомобілем «ГАЗ-З302-4183НЕ», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому проксимальної фаланги 4-го пальця правої кисті із зсувом. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/904-А/18 від 27.11.2018 вказане тілесне ушкодження за своїм ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно висновку комплексної судової автотехнічної, транспортно- трасологічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи № 228/229/230/3588 від 22.02.2019 в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.
В свою чергу ОСОБА_9 , 30.10.2018 року, приблизно об 10:10, керуючи технічно справним автомобілем «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові зі сторони вул. Краснодарської в напрямку вул. Немишлянської зі швидкістю 50 км/годину, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України згідно з якими: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», діючи необережно, при виникненні небезпеки для руху поблизу перехрестя проспекту Тракторобудівників та вул. Краснодарської у вигляді автомобіля КАМАЗ-5511, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який виконував маневр перестоювання із правої смуги руху на смугу, по якій рухався ОСОБА_9 , та який він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та скоїв зіткнення із вищевказаним автомобілем, внаслідок чого автомобіль «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , у некерованому стані виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із автомобілем «ГАЗ-3302-4183НГ», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому проксимальної фаланги 4-го пальця правої кисті із зсувом. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/904-А/18 від 27.11.2018 року вказане тілесне ушкодження за своїм ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 1233 від 26.11.2018 року в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе в інкримінованому йому правопорушенні не визнав у повному обсязі, пояснив суду, що Правил дорожнього руху він не порушував, в зазначений в обвинувальному акті день та час, він рухався на автомобілі «КАМАЗ 5511», по пр-ту Тракоробудівників, на спуск за пасажирським автобусом, переїхавши перехрестя з вул. Краснодарською, автобус увімкнув правий поворот та почав заїжджати в «карман» для зупинки, він також ввімкнув лівий поворот та зупинився за автобусом на відстані 1,4 м від правого краю проїжджої частини. Подивившись у ліве бокове дзеркало заднього огляду він побачив легковий автомобіль, який рухався на лівій смузі, він пропустив цей автомобіль, після чого почав рух вивертаючи ліворуч, та об`їжджаючи автобус, коли він ще знаходився у маневрі об`їзду автобусу, то відчув сильний удар в задню ліву бокову частину свого автомобіля та, проїхавши кілька метрів, зупинився. З моменту початку руху до зіткнення автомобіля «КАМАЗ» по дузі подолав відстань 6,4 та 8,2 секунди. В момент зіткнення автомобіль «КАМАЗ» розташовувався під кутом до меж проїжджої частини на відстані 2,2 м від заднього правого габариту до правого краю проїжджої частини. ОСОБА_8 зазначив, що саме водій ОСОБА_9 порушив п.12.3 ПДР України, не почав своєчасно вживати заходи для зменшення швидкості аж до зупинки, та почав обгін ліворуч від автомобіля «КАМАЗ», але допустив зіткнення з лівим боковим середнім колесом автомобіля «КАМАЗ», оскільки не вірно розрахував інтервал та траєкторію руху обох автомобілів та їх швидкість, допустивши зіткнення спочатку з автомобілем «КАМАЗ», а потім з автомобілем «ГАЗ», що стояв на зустрічній смузі руху, ОСОБА_8 правил ПДР України, водій ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути дорожньо транспортної пригоди та її наслідків.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе в інкримінованому йому правопорушенні не визнав у повному обсязі, пояснив суду, що в зазначений в обвинувальному акті день та час, він рухався на автомобілі «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 по пр-ту Тракторобудівників, на спуск, ближче до середини проїжджої частини на відстані 4,3 м від правого краю дороги зі швидкістю приблизно 40-50 км/год, проїхавши перехрестя з вул. Краснодарською, він побачив, що в правій смузі руху стоїть автомобіль «КАМАЗ», який розташувався на відстані 1 м від правого краю проїжджої частини, раптом цей автомобіль, не подаючи сигналів покажчиком повороту, став виїжджати на його смугу руху, ОСОБА_9 одразу застосував екстрене гальмування, але не зміг уникнути зіткнення, оскільки автомобіль «КАМАЗ» продовжував рух і повністю перекрив його смугу руху. Місце зіткнення розташовувалось на відстані 4,3 м від правого краю проїжджої частини та на відстані 33,2 м від межі перехрестя, з моменту виникнення небезпеки для водія ОСОБА_9 до зіткнення з автомобілем «КАМАЗ» під керуванням ОСОБА_10 , пройшло не більше 2-3 секунд. Також ОСОБА_9 зазначив, що він рухався від правого краю проїжджої частини на тій відстані, на якій зафіксовано початок сліду гальмування коліс його автомобіля, а також, коли автомобіль «КАМАЗ 5511» почав різко маневрувати на його смугу . .
Не дивлячись на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у фактично скоєному підтверджується наступним.
Поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив суду, що 30 жовтня 2018 року, приблизно о 10 год. 10 хв. він рухався на автомобілі «ГАЗ 3302» по пр-ту Тракторобудівників на підйом, на перехресті з вул. Краснодарською, він зупинився на світлофорі у правій смузі руху, на відстані приблизно 0,3 м від правого краю проїжджої частини, в момент, коли на світло увімкнувся «зелений» сигнал і автомобілі, які стояли попереду нього почали рухатися, а він не встиг ще почати рух, із зустрічної смугу руху виїхав автомобіль «OPEL RECORD» та вдарив його автомобіль у передню ліву частину, після чого автомобіль «OPEL RECORD» розвернуло, а його автомобіль посунуло назад. Після того, як він вийшов зі свого автомобіля, то побачив, що на зустрічній смузі руху стоїть автомобіль «КАМАЗ». Як сталося зіткнення між зазначеними автомобілями він не бачив, у зв`язку з чим пояснити про їх характер руху не може.
Аналогічними поясненнями пасажира автомобіля «ГАЗ 3302» ОСОБА_11 даними у ході судового розгляду.
Також в судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази.
Фактичні дані, що містяться у протоколі огляду місця дорожньо транспортної пригоди та схеми до нього, з яких вбачається, що на проїжджій частині зафіксовані сліди гальмування автомобіля «OPEL RECORD», правий слід гальмуванні довжиною 10,7 м починається на відстані 2,4 м від умовної лінії продовження правого краю проїжджої частини проспекту Тракторобудівників та закінчується в районі відхилення ліворуч слідів гальмування, на відстані 1,4 м від подвійної суцільної лінії розмітки, яка розділяє транспортні потоки зустрічних напрямків. Після чого на проїжджій частині також наявний слід переднього правого колеса автомобіля «OPEL RECORD», довжиною 15,2 м, який розташований під кутом відносно меж проїжджої частини проспекту Трактробудівників, та закінчується на зустрічній смузі руху, в районі кінцевого положення автомобілів «OPEL RECORD»та ГАЗ -3302. Лівий слід гальмування автомобіля «OPEL RECORD» довжиною 15,% м починається на відстані 3,9 м від правого краю проїжджої частини проспекту Тракторобудівників та закінчується в місці відхилення правого сліду гальмування, в районі подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки зустрічних напрямків. Також на проїжджій частині зафіксовано осип скла та пластику, довжиною 19,2 м, яка починається після закінчення лівого сліду гальмування і розташована частково на смугах руху в напрямку вул. Немишлянської та частково на смугах руху в напрямку вул. Салтівське Шосе. (а.к.п.5-9)
Зміст протоколу проведення слідчого експерименту від 10.11.2018 року за участю водія ОСОБА_9 , яким було встановлено, що автомобіль «КАМАЗ 5511» перед зміною напрямку руху ліворуч, рухався на відстані 1м від правого краю проїжджої частини пр-ту Тракторобудівників. З моменту зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення транспортних засобів подолав відстань 8,2 м за 5с, при цьому в момент зіткнення автомобіль «КАМАЗ 5511» розташовувався на відстані 1,8 м від свого заднього правого кута до правого краю та на відстані 4,5 м від свого переднього правого кута до правого краю проїжджої частини проспекту Тракторобудівників. Автомобіль «OPEL RECORD»перед моментом зіткнення транспортних засобів рухався на відстані 4,7 м від свого правого габариту до правого краю проїжджої частини проспекту Тракторобудівників зі швидкістю 40…50 км/год (а.к.п. 68-70).
Зміст протоколу проведення слідчого експерименту від 10.11.2018 року за участю водія ОСОБА_8 ,, яким було встановлено, що автомобіль «КАМАЗ 5511» перед зміною напрямку руху ліворуч рухався на відстані 1,4 м від свого правого габариту до правого краю проїжджої частини проспекту Тракторобудівників. З моменту зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення транспортних засобів автомобіль «КАМАЗ 5511» розташовувався на відстані 2 м від свого заднього правого кута до правого краю проїжджої частини проспекту Тракторобудівників. Характер руху автомобіля «OPEL RECORD»ОСОБА_8 не вказав (а.п.75-77).
Відеозапис з камер зовнішнього спостереження з будинку АДРЕСА_4 (а.п. 126)
З дослідженого судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновку експерта, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим розглядом встановлено наступне.
Відповідно висновку судової авто-технічної експертизи № 1233 від 26.11.2018 року в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.
Відповідно висновку судової авто-технічної експертизи № 1233 від 26.11.2018 року в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. (а.п.89-94)
Відповідно висновку комплексної судової автотехнічної, транспортно- трасологічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи № 228/229/230/3588 від 22.02.2019 в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. (106-123).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/904-А/18 від 27.11.2018 ОСОБА_7 , внаслідок дорожньо транспортної пригоди було спричинено тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому проксимальної фаланги 4-го пальця правої кисті із зсувом, вказане тілесне ушкодження за своїм ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. (а.п. 63)
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку учасників кримінального провадження, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Ст.91 КПК України визначає обставини які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збирання перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров`я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.
Проаналізувавши викладені по даному кримінального провадженню докази та оцінивши їх в сукупності, суд визнає необґрунтованими ствердження обвинуваченого про непричетність до вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони спростовуються доказами викладеними у вироку, які об`єктивно узгоджуються з обставинами справи.
Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вину обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень суд вважає доведеною.
Доводи обвинувачених про те, що вони не допускали порушень Правил дорожнього руху, суд розцінює як спосіб захисту та спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, тому що їх доводи спростовуються вищезазначеними доказами.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом не встановлено.
Згідно ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Вивченням особи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що вони раніше не засуджені (вимоги УІТ ГУНП в Харківській області від 05.11.2018 року), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають (повідомлення КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер від 16.11.201 року №8584», КНП «Обласний психоневрологічний диспансер» від 13.11.2018 року, повідомлення КЗОЗ «Харківська центральна районна лікарня імені Кононенка М.І.» від 06.11.2018 року).
При призначенні покарання обвинуваченим згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винних, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Одночасно суд враховує особу обвинувачених, той факт, що вони вчинили неумисне кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, вважає необхідним та достатнім для їх виправлення призначити покарання у вигляді обмеження у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України із звільненням обвинувачених від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України, оскільки їх виправлення та попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними та іншими особами кримінальних правопорушень.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засуджених обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а також додатково обов`язок, необхідний і достатній для його виправлення, передбачений п.2 ч.3 ст. 76 КК України
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинувачених та попередження вчинення інших кримінальних правопорушень.
Окрім того, враховуючи наслідки, які настали внаслідок ДТП, грубе порушення обвинуваченими Правил дорожнього руху України, суд вважає за необхідне застосувати до обвинувачених додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.
Відповідно до ч.1 ст.55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно. Враховуючи обставини справи, думку сторін кримінального провадження суд вважає за необхідне позбавити обвинувачених права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості,та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.
Відповідно до вимоги ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно абзацу 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст. ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.
Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Зі змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.
Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Так, в даному випадку предметом доказування є сума матеріальної шкоди, даний факт відноситься до предмету доказування по цивільному позову та підлягає детальному аналізу судом.
Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Потерпілий зазначав, що у зв`язку з отриманими у результаті ДТП травмами, у нього порушився звичайний уклад його життя та сім`ї. З`явилися психологічні фактори, які стали джерелом негативних емоцій та переживань.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167, ст. 23 ЦК України, а також п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Суд вважає необхідним визнати наявність отримання потерпілим моральної шкоди, яка полягала в зміні звичайного укладу його життя на час отримання ним тілесних ушкоджень та проходження лікування та реабілітації, що вплинуло на його фізичний стан, постійно знаходився в нервовому, тривожному, депресивному стані, під час проходження лікування та реабілітації.
Суд приймає до уваги той факт, що потерпілий дійсно зазнав моральних страждань у вигляді душевного хвилювання, викликаного ушкодженням здоров`я, фізичним болем, завданим травмами у результаті ДТП. Також суд вважає доведеним обставини щодо зміни укладу життя потерпілого, які виразились у неможливості нормальної життєдіяльності і лікуванні.
Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що заявлені потерпілим вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 20 000 гривень, оскільки тягар цивільної відповідальності у даному випадку мають нести винні у завданні шкоди особи, якими є обвинувачені.
Оскільки в діях обвинувачених є невідповідності вимогамПравил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією, суд, виходячи з наслідків вчиненого обвинуваченими кримінального правопрушення, приймаючи до уваги вимоги розумності і справедливості, та виходячи з засад виваженості, вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн, що буде достатньою та справедливою сатисфакцією за заподіяне.
Судові витрати по провадженню підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави в долевому порядкувідповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України .
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 1 листопада 2018 року (справа 640/8116/18, провадження 1-кс/640/4772/18) накладено арешт на автомобіль «ГАЗ 3302-4183НГ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_12 шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, накладено арешт на автомобіль «OPEL RECORD» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_13 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, накладено арешт на автомобіль «КАМАЗ-5511» р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Буд-Вектор», адреса: м. Харків, вул. Велозаводская, 2/5, шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження.
Місцем зберігання автомобілів «ГАЗ-3302-418ЗНГ», «OPEL RECORD», «КАМАЗ-5511» визначено територію майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ДП "Інформ-ресурси" за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Згідно з ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За таких обставин, суд вважає скасувати арешт з автомобілів «ГАЗ-3302-418ЗНГ», «OPEL RECORD», «КАМАЗ-5511»
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд -
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити їм покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленняя права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Керуючись ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.
У зв`язку зі звільненням засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з випробуванням покласти на них обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи,
Також додатково покласти на засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави в особі на користь держави в особі НДЕКЦ при МВС України в Харківській області процесуальні витрати на проведення судової авто-технічної експертизи № 1233 від 26.11.2018 року у розмірі 858 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень) з кожного
Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса Міністерства юстиції України процесуальні витрати за проведення комплексної судової автотехнічної, транспортно- трасологічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи № 228/229/230/3588 від 22.02.2019 у розмірі 7364 грн. 50 коп. (сім тисяч триста шістдесят чотири гривні п`ятдесят копійок) з кожного.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 1 листопада 2018 року (справа 640/8116/18, провадження 1-кс/640/4772/18) з автомобіля «ГАЗ 3302-4183НГ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_12 , з автомобіля «OPEL RECORD» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_13 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, з автомобіля «КАМАЗ-5511» р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Буд-Вектор».
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: