Провадження № 1-м/127/2/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України в особі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) про приведення вироку Брянського обласного суду від 17.06.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, у відповідність із законодавством України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання Міністерства юстиції України в особі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) про приведення вироку Брянського обласного суду від 17.06.2019 відносно ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України.

Клопотання мотивовано тим, що наказом Міністерства юстиції України № 2253/5 від 22.06.2021 прийнято рішення про прийняття з Російської Федерації в Україну для подальшого відбування покарання ОСОБА_3 який засуджений вироком Брянського обласного суду від 17.06.2019, оскільки останній являється громадянином України, зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

А також, засуджений ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою у якій висловив бажання бути переданим в Україну для подальшого відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав за доцільне задовольнити клопотання Міністерства юстиції України та привести вирок Брянського обласного суду від 17.06.2019 відносно ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України.

Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, відповідно до якої просила суд проводити розгляд клопотання у її відсутність.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Так, згідно копії паспорта засудженого ОСОБА_3 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить з положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КК України, громадяни України та особи без громадянства, що постійно проживають в Україні, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до якої під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

При цьому суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи, як передбачено ч. 3 ст. 603 КПК України.

Частиною 1 статті 606 КПК України визначено, що засуджену судом України особу може бути передано для відбування покарання в іншу державу, а засудженого іноземним судом громадянина України прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов: 1) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; 2) якщо вирок набрав законної сили; 3) якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; 4) якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; 5) якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; 6) якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; 7) якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Як вбачається із клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_3 засуджений вироком Брянського обласного суду від 17.06.2019 за ч. 2 ст. 210 КК Російської Федерації до 6 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 10 років 6 місяців позбавлення волі; за п.п. «а», «б» ч. 4 ст. 229.1 КК Російської Федерації до 15 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 14 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 16 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 17.06.2019, зараховано в строк відбування покарання із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі з моменту затримання, тобто з 10.03.2017 по день набрання вироком законної сили.

Ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 11.09.2019 вирок Брянського обласного суду від 17.06.2019 залишено без змін.

Згідно розпорядження про виконання вироку, вирок Брянського обласного суду від 17.06.2019 набрав законної сили 11.09.2019.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою про переведення його для подальшого відбування покарання в Україну, оскільки він є громадянином України, зареєстрований та до затримання проживав на території України.

Відповідно до довідки Федеральної державної установи «Виправна колонія № 4» Тульської області № 73/ТО/44 ОСОБА_3 станом на 17.02.2020 відбув 2 роки 11 місяців та 7 днів призначеного покарання та невідбута частина покарання складає 13 років 22 дня. По стану здоров`я ОСОБА_3 працездатний, має діагноз: остеохондроз поперекового відділу хребта», на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за час відбування покарання в установі характеризується негативно.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 є громадянином України, зареєстрований та до затримання проживав на території України, вирок Брянського районного суду від 17.06.2019 набрав законної сили та був звернений до виконання, на час отримання запиту про передачу засуджений ОСОБА_3 має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців, засуджений ОСОБА_3 надав згоду на передачу в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальні правопорушення, внаслідок вчинення яких ОСОБА_3 було ухвалено вирок є кримінальними правопорушеннями згідно із законодавством України, суд вважає, що наявні усі підстави для приведення вироку Брянського обласного суду від 17.06.2019 у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Згідно ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Як вбачається із вироку Брянського обласного суду від 17.06.2019, ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочинів, передбачених:

?за ч. 2 ст. 210 КК Російської Федерації (участь у злочинній організації) до 6 років позбавлення волі;

?за ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою осіб, у великому розмірі) до 10 років 6 місяців позбавлення волі;

? за п.п. «а», «б» ч. 4 ст. 229.1 КК Російської Федерації (контрабанда, тобто незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках Євразійського економічного союзу наркотичних засобів, вчинене організованою групою, у особливо великому розмірі) до 15 років позбавлення волі;

?за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою осіб, у особливо великому розмірі) до 14 років позбавлення волі.

На підставі ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 16 років позбавлення волі.

Так, відповідно до норм КК України, ч. 2 ст. 210 КК Російської Федерації відповідає ч. 2 ст. 255 КК України, як участь у злочинній організації. Санкція ч. 2 ст. 255 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Частині 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації відповідає ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений у великих розмірах, організованою групою. Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Також, п.п. «а», «б» ч. 4 ст. 229.1 КК Російської Федерації відповідає ч. 3 ст. 305 КК України, як контрабанда наркотичних засобів, вчинена організованою групою в особливо великих розмірах. Санкція ч. 3 ст. 305 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Частині 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації відповідає ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, як замах на незаконний збут наркотичних засобів вчинений організованою групою в особливо великих розмірах. Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Визначаючи засудженому ОСОБА_3 покарання, суд враховує положення ч. 3 ст. 68 КК України, відповідно до яких за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Крім того, санкції ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 305 КК України містять обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Однак, такий вид додаткового покарання не призначений вироком Брянського обласного суду від 17.06.2019.

Суд керуючись положеннями п. d) ч. 1 ст. 11 Конвенції, відповідно до якого, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи, вважає, що засудженому слід визначити покарання без застосування, передбаченого ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 305 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за доцільне визначити ОСОБА_3 покарання:

?за ч. 2 ст. 255 КК України у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна;

?за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

?за ч. 3 ст. 305 КК України у виді 12 років позбавлення волі без конфіскації майна;

?за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Разом з тим, положення п. «с» ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених, передбачають, що у разі заміни вироку застосуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку; замінюючи вирок, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 11 Конвенції про передачу засуджених, ст. ст. 7, 10, 68, 70, 72 КК України, ст. ст. 370, 372, 602, 603, 606, 610 КПК України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України в особі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) про приведення вироку Брянського обласного суду від 17.06.2019 відносно ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести вирок Брянського обласного суду від 17.06.2019 відносно ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_3 засудженим:

?за ч. 2 ст. 255 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна;

?за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України до 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

?за ч. 3 ст. 305 КК України до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

?за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту ухвалення вироку, а саме з 17.06.2019.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 09.03.2017 по 17.06.2019.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду направити начальнику Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький).

Суддя: