Справа № 130/2279/20
Провадження №11-кп/801/64/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000459 від 02.09.2020 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2021, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючої, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого: вироком Барського районного суду Вінницької області від 21.07.2020 за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки,
визнано винуватим у вчиненні злочину та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Згідно вимог ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком суду невідбутої частини покарання за вироком Барського районного суду Вінницької області від 21.07.2020 остаточне покарання ОСОБА_9 призначено у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 вирішено відраховувати з часу його затримання в порядку виконання даного вироку суду.
Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вироком Барського районного суду Вінницької області від 21.07.2020 року, приблизно об 11 годин 00 хвилин 01.09.2020 року, переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, бажаючи збагатитися за рахунок чужої власності, прийшов на територію дачного кооперативу "Вишенька", що розташований по вул. Одеській в м.Жмеринка Вінницької області. Реалізуючи свій злочинний намір та усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, ОСОБА_7 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу проник на територію дачного будинку АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , де із застосуванням фізичної сили обтрусив плодові дерева яблунь, після чого зібрав 107 кг яблук сорту "Джонатан", вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 10.09.2020 року №6333-6334/20-21 становила 1569,69 грн, а також 100 кг яблук сорту "Ренет Симиренка", вартість яких згідно висновку вказаного експертного дослідження становила 1397 грн, після чого помістив їх до полімерних мішків білого кольору, які згодом заховав у чагарниках неподалік місця вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 2966,69 грн.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок, так як не погоджується з призначеним ОСОБА_9 надто суворого покарання, а тому просила затвердити угоду про її примирення з обвинуваченим та закрити кримінальне провадження, оскільки немає жодних претензій до ОСОБА_7 , який відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі скасувати вирок та затвердити угоду про примирення сторін, ініційованої потерпілою, а кримінальне провадження закрити.
Також ОСОБА_7 вважає, що суд призначив йому суворе покарання, не врахувавши висновок органу пробації про можливість призначення покарання з випробуванням та обставини, що стали підставою для вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 , які підтримали подані апеляційні скарги щодо скасування вироку та затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою та необхідності пом`якшення покарання ОСОБА_9 за наявності пом`якшуючих вину обставин, думку прокурора, який заперечив щодо апеляційних вимог, так як вирок суду законний та обґрунтований, а тому відсутні підстави для його скасування, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги потерпілої та обвинуваченого не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який в апеляційних скаргах не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційних скарг про необхідність скасувати вирок для затвердження угоди про примирення сторін, ініційованої потерпілою, а кримінальне провадження закрити, оскільки у потерпілої немає жодних претензій до ОСОБА_7 , то суд апеляційної інстанції їх рахує такими, що не ґрунтуються на Законі.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Враховуючи, що угода між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 вже була ініційована, але потерпіла відмовилася, до виходу суду до нарадчої кімнати, а її долучення до апеляційної скарги не дає права апеляційному суду її реалізувати, так як суд також позбавлений права на її затвердження під час перегляду вироку суду, так як дана угода не була предметом розгляду судом першої інстанції.

Обвинувачений та потерпіла не погоджуються з вироком щодо визначеної судом першої інстанції міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , яка на їх думку надто сувора.

Також обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, через наявність пом`якшуючих вину обставин та важкий матеріальний стан його родини і відсутність у нього роботи.

Переглядаючи вирок суду в частині призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином на переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, наявність пом`якшуючих вину обставин щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій, а також відсутність обтяжуючих вину обставин.

Разом з тим, враховано особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю, сестрою та трьома братами, однак обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Барського районного суду Вінницької області від 21.07.2020 за вчинення аналогічного злочину, хоча за іншими вироками судимість погашена, але їх перелік свідчить про неодноразове застосування ст. 75 КК України до призначених покарань.

Нове кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив під час відбування покарання з випробувальним терміном, на підставі ст. 75 КК України, менше ніж через два місяці після постановлення вироку Барського районного суду Вінницької області від 21.07.2020, що свідчить про те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальні правопорушення проти власності.

Крім того, згідно висновків досудової доповіді, складеної Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації 05.02.2021, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 оцінено як високий.

За таких обставин, апеляційний суд рахує, що ОСОБА_7 не оцінює критично свою поведінку, а тому для виправлення і перевиховання обвинуваченого необхідний певний строк ізоляції від суспільства, який в достатній мірі, з урахуванням всіх обставин справи визначив суд першої інстанції.

Тому призначене судом покарання повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

За наведених обставин апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку суду та доцільності призначення ОСОБА_9 м`якішого покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2021 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4