УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2021 року

м. Київ
справа № 442/5109/18
провадження № 51-3140ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 березня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2020 року про зобов`язання слідчого до вчинення дій.
Суть питання
Ухвалою слідчого судді Дрогобицького районного суду Львівської області від 09 вересня відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_4 про зобов`язання слідчого долучити докази до матеріалів кримінального провадження.
Суддя Львівського апеляційного суду ухвалою від 29 березня 2021 року на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді з мотивів того, що відповідно до ст. 309 цього Кодексу згадане судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Не погоджуючись із вказаним рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою, за наслідками розгляду якої касаційний суд ухвалою від 23 липня 2021 року повернув його касаційну скаргу, оскільки він подав її після закінчення строку касаційного оскарження і не порушив питання про поновлення йому цього строку.
Повторно ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, як видно з її змісту, порушує питання про скасування вищевказаної ухвали апеляційного суду та направлення його оскарження на новий розгляд до суду першої інстанції по суті.
Крім того, ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення йому строку на звернення до Верховного Суду, в якому зазначає, що він не пропустив строк, оскільки від дати оголошення йому оскаржуваної ухвали від 29 березня 2021 року до часу подання ним касаційної скарги не пройшло 3 місяці.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_4 ухвалено 29 березня 2021 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для нього було 30 червня 2021 року.
Однак ОСОБА_4 повторно подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції 01 жовтня 2021 року (згідно його підпису на касаційній скарзі), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
При цьому Верховний Суд вважає, що передбачений КПК України строк на касаційне оскарження, а саме 3 місяці, є досить тривалим та достатнім для того, щоб навіть за наявності певних труднощів у особи вона могла вчасно подати касаційну скаргу (у разі її сумлінного ставлення до користування своїми процесуальними правами).
Однак, у поданому клопотанні ОСОБА_4 не навів жодних доводів на обґрунтування того, що перешкоджало йому з моменту отримання копії ували апеляційного суду 29 березня 2021 року звернутися до Верховного Суду до закінчення визначеного законом строку на касаційне оскарження, враховуючи те, що останнім днем подачі касаційної скарги для нього було 30 червня 2021 року, тобто ОСОБА_4 не зазначив, що завадило йому у тримісячний термін, з моменту отримання копії ухвали, подати касаційну скаргу.
До того ж, клопотання ОСОБА_4 не містить даних про те, яких розумних заходів він вживав для можливості звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду у визначений законом строк. Натомість він лише висловив свою незгоду з висновками Верховного Суду викладеними в ухвалі від 23 липня 2021 року щодо кінцевого строку для звернення його до суду касаційної інстанції.
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 29 березня 2021 року.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3