1-кп/214/423/22
У Х В А Л А
Іменем України

14 лютого 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000817, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2021 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор в судовому засіданні надав письмові клопотання про продовження строку цілодобового домашнього арешту, обраного щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строком на 2 (два) місяця. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ховуватись від органів досудового розслідування та суду:
Оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, обвинувачений ОСОБА_4 , є громадянином республіки Азербайджан, проживає на території України не маючи на те офіційних документів, а отже фактично у нього відсутні фактори які утримують його від укривання від органів досудового слідства, прокуратури або суду (наявність нерухомого майна, тощо), ОСОБА_4 може з метою уникнення від кримінальної відповідальності виїхати за межу території України до своєю Батьківщини.
Обставини, які підтверджують ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні:
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 особисто знайомий та підтримує тісні зв`язки з іншими обвинуваченими в даному кримінальному правопорушенні, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також обізнаний про місце проживання їх родичів та близьких осіб, може вплинути через останніх для примушування до зміни показів підозрюваними з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також обвинувачений ОСОБА_4 залишаючись на свободі матиме змогу в подальшому безперешкодно спілкуватися з іншими особами, які в подальшому можуть бути підозрюваними або свідками по даному кримінальному провадженню.
Обставини, які підтверджують ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити вчиняти кримінальні правопорушення: Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не має офіційних джерел доходу для підтримання власного побуту, не має власного житла, не має родини, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, відповідно до чого він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
Особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного на волі не сприятиме виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.
Особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.
Всі зазначені обставини свідчать про неможливість запобігти вищезазначеним ризикам шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу для обвинуваченого ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою (а це покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна); наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та таким чином обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість, яке можливе лише у передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, судом повинно бути враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейським судом визнано (п.51), що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення особи протягом певного часу.
Всі вище перелічені обставини свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого.
В обґрунтування клопотання прокурор щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачено ОСОБА_5 зазначив, що підставою продовження застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Зазначений ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину за який передбачено покарання від 6-10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, не має тісних соціальних зв`язків та фактично відсутні фактори які утримують його від укривання від органів досудового слідства, прокуратури або суду (наявність нерухомого майна, дружини,) є громадянином Республіки Азербайджанської тому, аби уникнути відповідальності може з метою уникнення кримінальної відповідальності виїхати за межі території України до своєї Батьківщини, або за скоєний злочин останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність в якій обвинувачується. Зазначений ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 ніде не працевлаштований, не має стабільного офіційного джерела доходу, займався діяльністю у сфері незаконного обігу психотропних речовин, тому може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом психотропних речовин, або вчинити інший злочин в тому числі і по відношенню до інших учасників кримінального провадження.
Незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, у цьому ж провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , зі змісту отриманих процесуальних документів може незаконно впливати на свідків, обвинувачених, які надали показання в кримінальному провадженні, а також та інших осіб які можуть бути надалі залучені до кримінального провадження, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді, та які викривають ОСОБА_5 у вчиненні злочинної діяльності.
Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик підтверджується тим, що залишаючись на свободі, обвинувачений ОСОБА_5 , матиме змогу в подальшому безперешкодно спілкуватися з іншими особами, які в подальшому можуть бути підозрюваними, або свідками по даному кримінальному провадженню.
Особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного на волі не сприятиме виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.
Особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.
Всі зазначені обставини свідчать про неможливість запобігти вищезазначеним ризикам шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу для обвинуваченого ОСОБА_5 .
Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою (а це покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна); наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та таким чином обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість, яке можливе лише у передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, судом повинно бути враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейським судом визнано (п.51), що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення особи протягом певного часу.
Всі вище перелічені обставини свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого.
В обґрунтування клопотання прокурор щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачено ОСОБА_6 зазначив, що підставою продовження застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Зазначений ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину за який передбачено покарання від 6-10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, не має тісних соціальних зв`язків та фактично відсутні фактори які утримують його від укривання від органів досудового слідства, прокуратури або суду ( наявність нерухомого майна, дружини,) є громадянином Республіки Азербайджанської тому, аби уникнути відповідальності може з метою уникнення кримінальної відповідальності виїхати за межі території України до своєї Батьківщини, або за скоєний злочин останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність в якій обвинувачується. Зазначений ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працевлаштований, не має стабільного офіційного джерела доходу, займався діяльністю у сфері незаконного обігу психотропних речовин, тому може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом психотропних речовин, або вчинити інший злочин в тому числі і по відношенню до інших учасників кримінального провадження.
Незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, у цьому ж провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 , зі змісту отриманих процесуальних документів може незаконно впливати на свідків, обвинувачених, які надали показання в кримінальному провадженні, а також та інших осіб які можуть бути надалі залучені до кримінального провадження, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді, та які викривають ОСОБА_6 у вчиненні злочинної діяльності.
Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик підтверджується тим, що залишаючись на свободі, обвинувачений ОСОБА_6 , матиме змогу в подальшому безперешкодно спілкуватися з іншими особами, які в подальшому можуть бути підозрюваними, або свідками по даному кримінальному провадженню.
Особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку із тим, що перебування обвинуваченого на волі не сприятиме виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.
Особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку із відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.
Всі зазначені обставини свідчать про неможливість запобігти вищезазначеним ризикам шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу для обвинуваченого ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою (а це покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна); наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та таким чином обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість, яке можливе лише у передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, судом повинно бути враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейським судом визнано (п.51), що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення особи протягом певного часу.
Всі вище перелічені обставини свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовженим за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.
У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.
Так, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, які відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Так, судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за скоєння якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з обов`язковою конфіскацією майна.

На думку суду, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 намагатимуться переховуватися від суду, оскільки санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, що збільшує ризик втечі останніх.

Окрім того, суд вважає, що існує ризик того, що обвинувачені будуть намагатися незаконно впливати на свідків у цьому провадженні.

Усі зазначені вище ризики, на думку суду свідчать про необхідність продовження, обраного щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин, враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що продовження міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 забезпечить належну процесуальну поведінку останніх.
При цьому, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обраного щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 саме на 2 (два) місяця, як на цьому наполягає прокурор в своєму клопотанні, оскільки це не буде суперечити положенням ч.6 ст.181 КПК України.
Окрім того, продовжуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинувачених переховуватися від суду та незаконно впливати на іншого обвинуваченого.
Суд, також вважає за доцільне при продовжені запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 181, 194, 331, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці, тобто до 14 квітня 2022 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 2 (два) місяці, тобто до 14 квітня 2022 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 2 (два) місяці, тобто до 14 квітня 2022 року.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання цілодобово, строком на 2 (два) місяці, тобто до 14 квітня 2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати місце свого проживання цілодобово, троком на 2 (два) місяці, тобто до 14 квітня 2022 року, за адресою: АДРЕСА_2 .
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишати місце свого проживання цілодобово, троком на 2 (два) місяці, тобто до 14 квітня 2022 року, за адресою: АДРЕСА_3 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 2 (два) місяці, тобто до 14 квітня 2022 року, наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати приміщення квартири;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду за межі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або реєстрації;
- носити електронний засіб контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 2 (два) місяці, тобто до 14 квітня 2022 року, наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати приміщення квартири;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду за межі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або реєстрації;
- носити електронний засіб контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 2 (два) місяці, тобто до 14 квітня 2022 року, наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати приміщення квартири;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду за межі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або реєстрації;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений 14.02.2022 року.

Суддя ОСОБА_1