Справа № 755/5497/21
Провадження №1-кп/755/953/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0012283 від 03.09.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, військово службовця, ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні сина 2016 року народження, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 15.04.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 263 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_16 разом з ОСОБА_17 особою, справу відносно якого було виділено в окреме провадження, 02.09.2017 року приблизно о 22-00 годині, перебуваючи біля магазину «Фора», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 36, зустріли наглядно знайомого ОСОБА_7 , який перебував у стані сп`яніння.
Побачивши в руках у ОСОБА_7 належний йому мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4а» імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , у особи, справу відносно якого було виділено в окреме провадження та ОСОБА_16 виник спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою власного збагачення, особа, справу відносно якого було виділено в окреме провадження, разом із ОСОБА_16 , запропонували ОСОБА_7 сісти до автомобіля марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_4 , за кермом якого знаходилась особа, справу відносно якого було виділено в окреме провадження та поїхати до р. Дніпро, для вживання алкогольних напоїв, на що потерпілий погодився та сів до автомобіля. Під час руху автомобіля по вул. Березняківська, ОСОБА_16 почав вимагати у ОСОБА_7 , щоб останній передав йому наявний у нього мобільний телефон, на що останній відмовив та попросив зупинити автомобіль.
В подальшому, після зупинки автомобіля неподалік будинку № 36 по вул. Березняківська в м. Києві, ОСОБА_7 вийшов з нього та побіг в сторону школи № 268, що заходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 34, а особа справу відносно якого було виділено в окреме провадження та ОСОБА_16 наздогнали ОСОБА_7 та використовуючи сприятливу для вчинення злочину обстановку, а саме відсутність людей та освітлення на даній місцевості, нанесли декілька ударів почергово по різних частинах тіла ОСОБА_7 , подолавши таким чином волю до опору потерпілого, після чого відкрито викрали у нього мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-A» імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , вартістю 2999 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.
Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_16 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, та показав, що він наглядно знає потерпілого, оскільки проживає з ним в одному районі, ОСОБА_7 був переселенцем з Донбасу, особистих віносин не має. В день подій він разом з ОСОБА_17 близько 21.00 - 21.30 год. стояв біля магазину «Фора» за адресою: вул. Березняківська, 36, м. Київ, коли до них підійшов потерпілий ОСОБА_7 , який був в нетверезому стані та попросив його підвезти на Дніпровську набережну та пообіцяв пригостити пивом. На що вони погодились та сіли до автомобіля. ОСОБА_16 сів на передньому сидінні біля водія, а потерпілий ОСОБА_7 на задньому сидінні за ОСОБА_17 . В салоні автомобіля ОСОБА_7 почав відкривати пиво, яке забруднило салон, на попередженння ОСОБА_17 припинити свої дії, потерпілий ОСОБА_18 не реагував. Після чого ОСОБА_17 , справу відносно якого було виділено в окреме провадження,зупинив австомобіль, а ОСОБА_16 відкривши задні двері автомобіля, взявши під руки ОСОБА_7 та під спів його пісень, дістав його з салону автомобіля та залишив на вулиці, біля будівлі школи №228. Сівши до автомобіля вони разом з ОСОБА_17 продовжили рух. Після того як їх зупинили працівники поліції, їм повідомили, що вони побили людину та забрали речі. Під час обшуку в автомобілі вони знаходились на відстані 15 м. та не бачили речей, які були знайдені під час обшуку. Працівники поліції показали вимкнений сріблястий телефон, який не належав обвинуваченим. Спочатку обвинувачений ОСОБА_16 повідомив суду, що відшкодував потерпілому ОСОБА_7 збитки купивши в ломбарді мобільний телефон, але в ході подальшого допиту відмовився від своїх показів та повідомив, що нічого не відшкодовував потерпілому та і не повинен був.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що був знайомий лише з ОСОБА_16 , а обвинуваченого ОСОБА_17 не знав. 02 вересня 2017 року десь о 23 год. він йшов від приятеля, був напідпитку. Біля магазину «Фора» по вул. Березняківській він зустрів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які запропонували йому поїхати на автомобілі до Дніпра та випити пива. На дану пропозицію обвинувачених він погодився. У автомобілі між ним та ОСОБА_16 почалася словесна перепалка з приводу того, що потерпілий з Донбасу. Проїхавши невелику дистанцію, ОСОБА_19 та ОСОБА_16 сказали ОСОБА_7 вийти з автомобіля. Він ОСОБА_20 на задньому сидінні автомобіля та не захотів цього робити, а ОСОБА_16 почав його витягати з машини і він лишився на вулиці. Він - ОСОБА_7 чинив опір. Його телефон знаходився у маленькому кармані з якого і випав. Кричав у слід, однак вони його не чули. Потім до нього підійшла незнайома йому пара та викликала поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким він нагородив, що його били, так, як хотів повернути свій телефон. Зранку до нього приїхали працівники поліції та повідомили йому, щоб він взяв коробку від телефону. Слідчий повідомив, що знайшли його телефон і віддадуть лише після суду. ОСОБА_7 не знає, хто саме його підбурював, щоб він сказав, що його бив ОСОБА_16 . Боявся за телефон, а тому і наговорив працівникам поліції, що його били та наздоганяли обоє. Говорив про це, щоб забрати телефон. Чому саме дав такі свідчення працівникам поліції, пояснити не може. Підписався лише під тим, що переписав слідчий. Підписав лише те, що його били. ОСОБА_7 розумів, що підтверджував те, що казав раніше. Оперативним працівникам повідомив те, що його били..
ОСОБА_16 та особа справу відносно якого виділено в окреме провадження, не далеко від`їхали. Не пам`ятає чи хтось із обвинувачених просив його надати телефон для огляду, коли вони були у машині. Мобільний телефон у руках ніхто не тримав у той час коли вони сиділи у автомобілі. Заяву підписував він, його ніхто не попереджав про кримінальну відповідальність. Ставив підписи під протоколами, думав, що підписував попередження.
Оглянувши в судовому засіданні протокол прийняття заяви, ОСОБА_7 зазначив, що це його підпис, пояснивши що написав те, що йому говорив слідчий. Однак слідчий його не примушував підписувати. Оглянувши в судовому засіданні протокол попередження про кримінальну відповідальність. ОСОБА_7 зазначив, що підпис його, додав, що був п`яний, стояв на ногах, але нічого не розумів. Оглянувши в судовому засіданні протокол протокол допиту потерпілого від 03.09.2017 року, ОСОБА_7 підтвердив свій підпис. Оглянувши в судовому засіданні протокол допиту потерпілого від 06.09.2017 р., ОСОБА_7 підтвердив, що все написано відповідає тому, що він говорив. ОСОБА_7 підтвердив, що саме його підпис у протоколі, при цьому з написаним не ознайомлювався, оскільки був п`яним. Оглянувши в судовому засіданні заяву про залучення у якості потерпілого, ОСОБА_7 зазначив, що це його заява. Зазначив, що працівники поліції не застосовували до нього будь-який вплив.
ОСОБА_7 повідомив, що написав заяву захиснику ОСОБА_16 - адвокату ОСОБА_8 , що не має ніяких претензій. 20 лютого 2018 року до нього підійшла адвокат ОСОБА_8 , та запропонувала, якщо він не має претензій до ОСОБА_16 , щоб написав заяву. Заяву писала адвокат, але підпис на заяві стоїть його. Заяву сфальсифіковано.
Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показав, що обвинувачених знає, між ними нормальні взаємовідносини. Вони проживають в одному районі. Точної дати не пам`ятає, приблизно 2-3 вересня 2017 року йому зателефонував ОСОБА_22 об 11 год. вечора та попросив його перегнати автомобіль з Дніпровської набережної, 9а на Ленінградську площу так, як він був напідпитку. Вони зустрілися, після чого, він сів за кермо автомобіля ОСОБА_22 сріблястого кольору, д.н.з НОМЕР_4 та поїхали в сторону будинку ОСОБА_23 , з-заду їх ахав автомобіль ГАІ, потім під`їхали працівники поліції та повідомили, що на даному автомобілі було здійснено грабіж. Працівники поліції з автомобіля діставали мобільний телефон та інші речі. Присутні ОСОБА_16 чи ОСОБА_17 , зазначили, що телефон в автомобілі хтось забув.
Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні показала, що з обвинуваченими та потерпілим не знайома. У вересні 2017 року, вона відпочивала зі своїм знайомим у більярдному клубі між ОСОБА_25 та вул. Шумського, вийшли з більярдного клубу після 12 год. ночі та почули крики чоловіка, який вигукував: «Будь-ласка не бийте мене, не бийте мене», не чіпайте телефон». Вони підійшли до садочку, звідки вийшов чоловік, стояв на ногах, але був п`яний, у якого був розбитий лоб, та їм повідомив, що його побили знайомі з якими він вживав алкогольні напої та забрали телефон. Потерпілий був переляканим, розмовляв на емоціях. Коли вони підходили до потерпілого, від`їхала сіра машина зі сторони більярдного клубу. Потерпілий сказав, що він з району Березняків, просив, щоб викликали працівників поліції. Її безпосередньо допитували у той же день. Потерпілий повідомив, що у нього при собі був телефон марки «Хіаомі Redmi 4-A»та попросив зателефонувати на його телефон. Виклики йшли, однак ніхто не відповідав.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні показав, що дана подія сталася восени 2017 року. Він гуляв зі своєю дівчиною та почув звуки бійки. Як називається вулиця не знає, але це було поряд з більярдним клубом «Дон». Повернувшись побачив чоловіка, який прямував до нього, який повідомив, що двоє хлопців з якими він вживав алкогольні напої його побили та забрали телефон. Просив зателефонувати на його номер. Потерпілий телефонував з телефону ОСОБА_24 на свій номер. Хоча він перебував у стані алкогольного сп`яніння, у нього була зв`язна мова, цілком логічно розповідав про подію, яка з ним трапилася. Розповів, що віддалено знає чоловіків з якими вживав алкогольні напої. Чи були пошкодження на потерпілому не пам`ятає. Здається, що дівчина - працівник поліції витирала голову потерпілому. Чув звуки та крики. Коли його допитували працівники поліції то згадав, що чув звуки автомобіля.

Проаналізувавши показання потерпілого, суд критично їх оцінює, вважаючи нелогічними та не послідовними так, як на досудовому слідстві він надав покази, які змінив під час допиту у судовому засіданні, через вплив захисника ОСОБА_27 , яка написала заяву, в якій потерпілий ОСОБА_7 не має претензій до ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а потерпілий її підписав.

Показання інших свідків суд оцінює, як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Крім того, в ході судового розгляду були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_16 зокрема:

- копія протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.10.2017 року (том 1 а.с.20-21)

- копія протоколу попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину від 14.10.2017 (том 1 а.с.22)

- копія пояснень ОСОБА_28 (том 1 а.с.23-24)

- копія пояснень ОСОБА_16 від 14.10.2017 (том 1 а.с.25)

- копія протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.09.2017 року, з якого вбачається, що на час допиту він проживав у хостелі, за адресою: АДРЕСА_4 . 02.09.2017 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_18 приїхав на масив «Березняки» для того, щоб подивитися кімнату для подальшого зйому. Подивившись кімнату він підійшов до магазину «Фора», що по вул. Березняківській, 36 та побачив наглядно знайомого на ім`я ОСОБА_23 та раніше не відомого чоловіка. На той час у ОСОБА_18 у руці був його мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4а». Він підійшов привітався і вони почали спілкуватися. Потім невідомий сказав ОСОБА_18 , щоб він показав телефон, але ОСОБА_18 не дав. Через декілька хвилин вони сказали, щоб ОСОБА_18 з ними поїхав покататися і коли вони рушили, то невідомий знову сказав, щоб ОСОБА_18 дав телефон, але він знову відмовився і попросив зупинитися та коли вийшов з автомобіля, то ОСОБА_23 з невідомим, також вийшли, але ОСОБА_18 побіг в бік школи, але ОСОБА_23 його наздогнав та провалив на землю та двоє його почали бити. В той момент відібрали у ОСОБА_18 телефон «Хіаомі Redmi 4а». Кричав, щоб йому повернули телефон, але вони сіли до автомобіля сірого кольору д.н.з. НОМЕР_4 та поїхали у невідомому напрямку (т. 1 а.с. 26-27);
- копія протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.09.2017 року, з якого вбачається, що 02.09.2017 приблизно о 22:00 він перебуваючи поблизу магазину «Фора», за адресою м. Київ вул. Березняківська 36, зустрів наглядно знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_23 , який стояв з невідомим раніше йому чоловіком, біля автомобіля марки «Шкода» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_5 . Проходячи повз них у руках він тримав власний мобільний телефон марки «Ксіомі редмі 4А» білого кольору на якому грав у гру, тоді ОСОБА_23 до нього привітався. Не ховаючи мобільного телефону він підійшов до них та привітався. Потім невідомий чоловік сказав йому щоб він показав власний мобільний телефон, і у подальшому на його вимогу надав для того щоб він подивився. Подивившись на мобільний телефон він йому його повернув при цьому нічого не сказавши. У подальшому ОСОБА_23 запропонував йому сісти до автомобіля та покататися з ними на що він і погодився. Перебуваючи у салоні автомобіля побачив вони почали здійснювати рух у напрямку вул. Березняківської. Проїхавши декілька метрів ОСОБА_23 сказав щоб він йому надав мобільний на що він відмовився, і відразу запанікував, та просив зупинити автомобіль. На його вимогу автомобіль зупинили, і після чого він вийшов з автомобіля і направився у напрямку школи, по вул. Березняківська 34. В цей час дані чоловіки почали його наздоганяти і він почав тікати. Але його наздогнав ОСОБА_23 вхопив за рюкзак який був на той час у його за плечима і рвонув до низу після чого він впав на землю. Далі він почав виривати у його з рук мобільний телефон та наносив йому удари ногами по різних частинах тіла як по голові так і по тілу. До побиття приєднався і інший чоловік. Під час бійки у нього вирвали з рук мобільний телефон. Хто саме вирвав він не зрозумів так як ухилявся від ударів. Після чого дані чоловіки сіли до автомобіля та поїхали у невідомому напрямку. Мобільний телефон був «Хіаомі Redmi мей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , у якому стояла сім карти мобільного оператору МТС НОМЕР_6 , та Лайф № НОМЕР_7 , вартість якого становить 2999 грн. (т. 1 а.с. 28-29);
- копія протоколу заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.09.2017 року (том 1 а.с.30-31);

- копія протоколу попередження ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину від 03.09.2017 (том 1 а.с34);

- копія постанови про визнання речовими доказами від 04.09.2017 року, мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-А» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-А» imei 1: НОМЕР_8 , imei 2: НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Lenovo» imei НОМЕР_10 , imei 2: НОМЕР_11 , закладну квитанцію з ломбарду «Найкращий», ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_5 , та автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_5 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні ( том 1 а.с.37-38);

- копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05.09.2017 року про надання дозволу на проведення обшуку в автомобілі марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_4 (том 1 а.с.39-40);

- копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05.09.2017 року про арешт на майно: автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_4 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_5 (том 1 а.с.41-42);

- копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05.09.2017 року про арешт на майно: мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-А» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-А» imei 1: НОМЕР_8 , imei 2: НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Lenovo» imei НОМЕР_10 , imei 2: НОМЕР_11 , закладну квитанцію з ломбарду «Найкращий», ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_5 (том 2 а.с.43-44);

- копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05.09.2017 року про арешт на майно: автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_4 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_5 (том 1 а.с.45-46);

- копія журналу з допитом потерпілого ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження ( том 2 а.с.14-24).

В порядку ст. 352 КПК України прокурор у судовому засіданні відмовився від допиту свідків: ОСОБА_29 , ОСОБА_30 .

В порядку ст. 357 КПК України прокурор в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження відмовився від дослідження речового доказу мобільного телефону марки «Хіаомі Redmi 4-А».
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Дослідивши наведені вище докази в судовому засіданні, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд визнає їх належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Досліджені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Тому, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, а позиція обвинуваченого ОСОБА_16 щодо заперечення винуватості у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненному за попередньою змовою групою осіб обумовлена його бажанням уникнути кримінальної відповідальності.

Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_7 , який в ході судового допиту у судовому засіданні повідомив, що тривалий час знайомий з ОСОБА_16 . В день, коли стався інцидент, а саме 02.09.2017 ОСОБА_7 йшов від свого товариша після вживання алкогольних напоїв, та біля магазину «Фора» на вул. Березняківська, 38 зустрів ОСОБА_16 . Спільних справ з останнім не мав, знав лише, що він ОСОБА_23 , а ОСОБА_16 в свою чергу знав ОСОБА_7 «Філіп Донбас», з Луганської області, з приводу чого і відбувся в подальшому інцидент. Під час зустрічі ОСОБА_16 запропонував ОСОБА_7 разом вити пива на Дніпрі, на що останній погодився та сів до автомобіля. Вже в автомобілі у ОСОБА_7 з ОСОБА_16 відбулась словесна перепалка, досить агресивна, з приводу того, що ОСОБА_7 з Донбасу, а тому «сепаратист». Як повідомив ОСОБА_7 , вони не далеко від`їхали на автомобілі, а обвинувачені зупинили машину і попросили вийти, однак потерпілий одразу не захотів цього робити. ОСОБА_7 сидів на задньому сидінні автомобіля, ОСОБА_16 вийшов з машини та почав витягувати з машини потерпілого, який в свою чергу щось кричав, та в цей час у нього випав телефон на сидіння в машині. Коли обвинувачені поїхали від потерпілого, останній виявив відсутність телефону та почав кричати в слід автомобілю, на якому поїхали ОСОБА_17 , особа матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_16 . Після цього до потерпілого підійшли люди та викликали поліцію. В подальшому, з метою повернути мобільний телефон ОСОБА_7 повідомив поліції інформацію, що не відповідає дійсності, а саме те, що його побили знайомі та забрали телефон.

А тому, суд критично поставитись до таких показів потерпілого, які є не логічними та не послідовними, з огляду на наступне.

На початку допиту, потерпілий повідомляв, що у нього був досить агресивний словесний конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_16 , та в цілому був інцидент.

Також потерпілий повідомив, що його ніхто не бив, однак дані покази спростовуються показами свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_24 , які повідомили, що чули звуки бійки.Крім того, потерпілий надав покази, що повідомив неправдиву інформацію працівникам поліції з однією лиш метою повернути телефон, мотиви такого повідомлення повідомити не зміг.Однак повідомлення інформації свідкам ОСОБА_26 та ОСОБА_24 про те, що знайомі після побиття забрали телефон не сприяло би поверненню телефону. Крім того, ОСОБА_7 після огляду в залі суду підтвердив, що підписував протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протокол попередження за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, протоколи допиту потерпілого від 03.09.2017 та 06.09.2017, заяву про залучення до провадження в якості потерпілого. ОСОБА_7 в ході судового допиту повідомив, що надавав слідчому під час досудового розслідування неправдиві, чому так вчинив повідомити не може, при цьому працівники поліції незаконні методи впливу не застосовували. Крім того, ОСОБА_7 повідомив, що спілкувався з обвинуваченими та захисником ОСОБА_16 на вулиці перед судовими засіданням, що підтвердила захисник ОСОБА_27 .
Крім того, ОСОБА_7 повідомив, що особисто писав заяву захиснику обвинуваченого 20.02.2018 біля Дніпровського суду, яку намагався здати в канцелярію суду. При цьому спочатку повідомив, що в канцелярію ходив сам. А потім повідомив, що ходив із захисником Голуб, що свідчить про схильність давати неправдиві покази.

В подальшому ОСОБА_7 повідомив, що вказану заяву писала особисто адвокат ОСОБА_27 , а він лише її підписав. При цьому вказану заяву про відсутність претензій до обвинувачених надала адвокат ОСОБА_27 , а не потерпілий особисто, чи через канцелярію суду.
Крім того, ОСОБА_7 надавав покази під час досудового розслідування в приміщенні поліції, що на думку суду виключало можливість незаконного впливу на потерпілого з боку обвинувачених. Однак вже під час судового розгляду, потерпілий міг бути підданим впливу з боку обвинувачених та захисників, що і могло стати причиною зміни показів в суді.
Сумнів у об`єктивності показів потерпілого підтверджуються також послідовними та логічними показами свідків.
Зокрема, свідок ОСОБА_21 повідомив, що обвинувачених знає, оскільки живуть в одному районі, в школі навчались разом. Ввечері 02.09.2017 року подзвонив ОСОБА_17 , особа справу відносно якого було виділено в окреме провадження,попросив перегнати автомобіль, оскільки на той момент уже вживав алкоголь. Приблизно о 23- 24 годині, зустрілись та свідок сів в автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_4 сірого кольору, та поїхали в сторону будинку ОСОБА_23 , а згодом позаду їхала поліція. В подальшому поліція вилучали автомобіль, хтось повідомив, що телефон забув потерпілий.
Свідок ОСОБА_24 повідомила, що обвинувачених вона не знає. Потерпілого ОСОБА_7 також не знає. Проте, в вересні 2017 зі знайомим відпочивали на масиві Березняки та почули крики про допомогу. Оскільки зрозуміли, що вчиняються протиправні дії, то викликали поліцію. Свідок повідомила, що чула крики: «Будь-ласка, не бийте!». А характер криків вказував на те, що особу дійсно б`ють.
В подальшому свідок зі своїм товаришем вирішили підійти до особи, що кричала, та на місці виявили потерпілого ОСОБА_7 . Одразу ж після інциденту виявила з товаришем, що у потерпілого був розбитий лоб, а сам ОСОБА_7 у схвильованому стані повідомив, що його побили та забрали телефон.
На уточнюючі запитання повідомила, що потерпілий кричав: «Не бийте, не чіпайте телефон!» Згодом повідомив, що двоє знайомих його побили, чітко вказував на те, що забрали телефон, а перед цим разом вживали алкоголь.
Також свідок повідомила, що після інциденту бачила як проїжджав автомобіль сірого кольору.
Крім того, ОСОБА_7 попросив зателефонувати на його номер телефону, що і зробили свідки. Однак спочатку йшов виклик, проте ніхто не відповідав, а згодом телефон був «поза зоною досяжності».
Допитаний свідок, ОСОБА_26 повідомив, що гуляючи з дівчиною ОСОБА_24 вони почули звуки бійки та вирішили допомогти чоловіку, який кричав. Так вони виявили потерпілого ОСОБА_7 , який попросив телефон, щоб подзвонити в поліцію, та повідомив, що декілька осіб, з якими напередодні вживав алкогольні напої його побили та забрали телефон.
Свідок повідомив, що ОСОБА_7 просив зателефонувати на його номер телефону.
Також ОСОБА_26 підтвердив, що ОСОБА_7 був у стані сп`яніння, однак говорив зв`язно.
Також свідок повідомив, що дівчина з поліції щось витирала на лобі потерпілого, проте повідомити чи були інші тілесні ушкодження сказатиточно не зміг.Крім того свідок повідомив, що чітко чув викрики «Що ви робите?»
Таким чином, покази свідка ОСОБА_24 та ОСОБА_26 , які попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів, підтверджують обставини заволодіння мобільним телефоном, що викладені в протоколах допиту ОСОБА_7 , та в той же час спростовують покази ОСОБА_7 , які надані останнім в судовому засіданні.
Такі встановлені судом фактичні обставини свідчать про вчинення грабежу саме групою осіб за попередньою змовою.

Тому доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_16 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України спростовуються доказами, встановленими судом.

В ході судового розгляду була встановлена вина ОСОБА_16 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, є доведеною і тому, суд знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 cт. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_16 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_16 в порядку ст. 66 КК України не встановлено.

Обставин відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_16 кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували покарання, відсутністю обставини, що обтяжують покарання, конкретних обставин кримінального провадження, зухвалість та тяжкість вчиненого, конкретних обставин злочину - вчинення групою осіб, ставлення обвинуваченого до скоєного (вину не визнав), характеризуючих даних на ОСОБА_16 , суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливе без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України та призначення покарання, наближеного до мінімальної санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 70 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року, яким ОСОБА_16 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно. Вказане узгоджується з правовою позицією суду касаційної інстанції щодо порядку застосування ч. 4 ст. 70 КК України, викладеною в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 15.02.2021 у справі 760/26543/17.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Питання про речові докази у кримінальному проваджені суд вирішено у кримінальному провадженні №755/16243/17, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.12, 65-69, 70 КК України, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року, яким ОСОБА_16 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_16 , до вступу вироку в законну залишити без змін, у виді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК Українизарахувати обвинуваченомуОСОБА_16 у строк покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, час його затримання з 03.09.2017 по 04.09.2017 року, 31.03.2021 по 02.04.2021 року, з 05.04.2021 по 14.11.2021 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_16 рахувати з дня ухвалення вироку - з 15.11.2021 року.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: