ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3553/21 Справа № 209/1323/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровокан, Вірменія, громадянина РФ, раніше судимого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 12 лютого 2022 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши особу обвинуваченого, який раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, встановивши продовження існування ризиків можливого переховуватися від суду з метою уникнення покарання та вчинення інших злочинів, дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК Украіни та забезпечити його належну процесуальну поведінку.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, встановлених законом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_5 посилається на необґрунтованість оскаржуваної ухвали та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що ризики, наведені прокурором, є безпідставними та жодним чином не підтверджені доказами. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчать про його причетність до вчиненого злочину. Також, вказує, що за попереднім вироком він в 2019 році був засуджений до позбавлення волі та звільнений від покарання з іспитовий строком, при цьому сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та став на шлях виправлення. Звертає увагу на те, що має на утриманні неповнолітніх дітей та хворого батька, а тому, на переконання обвинуваченого, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

З огляду на те, що від сторін кримінального провадження не надходило клопотання про їх обов`язкову участь у розгляді апеляційної скарги, апеляційний суд, у відповідності до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд скарги за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд зазначає таке.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , були дотриманні в повній мірі.
Так, апеляційним судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходится кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за його обвинуваченням за ч.2 ст.185 КК України.
Ухвалою цього суду від 27 квітня 2021 року на стадії досудового розслідування було обрано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами суду першої інстанції, останній раз ухвалою суду від 14 грудня 2021 року.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував характер та тяжкість діяння, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 , його особу, який раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, має на утриманні неповнолітню дитину та батька похилого віку, а також те, що провадження перебуває на стадії судового слідства - дослідження доказів у справі, встановив, що ризики передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Правильно суд першої інстанції вказав і на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину в період іспитового строку за попереднім вироком, що обумовлює ризик продовження ним злочинної діяльності і вчинення інших кримінальних правопорушень.
Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Апеляційний суд, також, не вбачає й підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи обвинуваченого про те, що він інкриміноване йому кримінальне правопорушення не вчиняв не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Також, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 й доводи сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який - домашній арешт, та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Отже, вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4