Справа № 474/1007/21
Провадження №1-кп/474/90/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( на підставі угоди про визнання винуватості)
11.01.22 року смт. Врадіївка
Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянуши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000217 від 12.10.2021 р., за обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України.
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
учасники кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ;
обвинувачений - ОСОБА_3 ;
захисник - ОСОБА_5 ;
потерпілий ОСОБА_6 ;
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 24 вересня 2021 року в обідній час, під час його перебування на північно-західній околиці смт. Врадіївка, Первомайського району, Миколаївської області (Врадіївська ТГ), в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого він наблизився до складського приміщення та застосовуючи фізичне зусилля, розхитав металеві грати вікна розташованого з його північної сторони, зняв їх, відтиснув віконну раму, та незаконно проник до складського приміщення, звідки таємно, діючи з корисливих мотивів, викрав належні ОСОБА_6 3 металеві полички вартістю 150 гривень кожна, 2 механізми трансформації вартістю 100 гривень кожен, один лист металу складений у 5 разів вартістю 8,25 гривень, крило від автомобіля марки «Volvo» 940 червоного кольору вартістю 26,40 гривень, два металопрофіля для гіпсокартону вартістю 2,31 гривні, спричинивши йому збитки на загальну суму 686,96 грн.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
30.11.2021 року між прокурором Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності його захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, сторони досягли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та застосування ст.75 КК України. Також безпосередньо в самій угоді про визнання винуватості викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.
Також, в угоді сторони погодили, що під час ухвалення вироку будуть вирішенні питання:
-щодо долі речових доказів, яке має бути вирішеним, судом у відповідності до ст. 100 КПК України;
-щодо процесуальних витрат, яке має бути вирішеним судом у відповідності до вимог ст.ст. 122- 126 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 , відповідно до вимог абзацу 5 ч.4 ст. 469 КПК України на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_3 .
В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Крім цього, обвинувачений стверджував, що вище вказана угода про визнання винуватості укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України (обмеження в оскарженні вироку), наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України (можливість скасування вироку), розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України (в т. ч. на судовий розгляд, під час якого прокурор повинен довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, на допит під час такого розгляду свідків, подання доказів), характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримав угоду, як таку що укладена в інтересах обвинуваченого.
Сторони вказали, що вони повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, згідно до ч.2 ст. 473 КПК України, щодо обмеження в праві на оскарження вироку.
В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді, та що її умови відповідають вимогам ст. 472 КПК України та закону, не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України.
Підстав для відмови у затверджені угоди, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ч. 2 ст. 468 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, або підозрюваного, обвинуваченого.
Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 30.11.2021 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Врадіївського відділення Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю його захисника ОСОБА_5 , та призначення останньому узгодженого сторонами покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином.

Вирішуючи питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, слід зазначити, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі, на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Аналогічні положення містяться у постанові ВССУ №13 від 11.12.2015р. «про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», відповідно до яких тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.
З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують, якими є: щире каяття, яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 75 КК України, визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 3 роки, із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи приписи ст. 374 КПК України, оскільки обвинуваченому на стадії досудового розгляду не обирався запобіжний захід, відсутність відповідних клопотань зі сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили не обирати щодо обвинуваченого запобіжного заходу.
Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати підлягає вирішенню в порядку передбаченому ст.ст. 124 ч.2 126 КПК України, оскільки сторона обвинувачення довела, що загальна сума процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи становить 180 грн. (висновок експерта №4033/21 від 23.10.2021 року).
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2021 року укладену між прокурором Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, при умові якщо він на протязі іспитового строку терміном у 3(три) рокине вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки в період випробувального терміну:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово - товарознавчої експертизи (висновок експерта №4033/21 від 23.10.2021 року) в сумі 180 (сто вісімдесят) грн..
Речові докази у кримінальному провадженні:
- металеві полички в новому стані у кількості 3 штуки, механізми трансформації у кількості 2 штуки, лист металу складений в 5 разів, крило від автомобіля «Volvo» 940 червоного кольору, метало профіль для гіпсокартону у кількості 2 шт., які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , підлягає залишенню останньому як власнику (законному володільцю).
Згідно ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно вручити прокурору, засудженому і захиснику.
Суддя: ОСОБА_1