Справа № 441/493/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/562/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0000007 від 09 січня 2020 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя с. Акришори, Косівського району, Івано-Франківської області,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 26 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Городоцького районного суду Львівської області від 26 квітня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України і призначено йому основне покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами, строком на три роки.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч грн.).
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати в загальній сумі 16845 грн. 32 коп. (шістнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять грн.32 коп), пов`язані із залученням експерта для проведення судових експертиз.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 10 січня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000007 від 09 січня 2020 року скасовано.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком 09.01.2020 року, близько 02 год.30 хв., ОСОБА_6 , всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем марки «Волксваген ЛТ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «Львів-Шегині», в напрямку с.Шегині, при проїзді її ділянки у районі 14 км+700 м, що у с.Бартатів, Городоцького району, Львівської області, грубо порушив вимоги Р.1 п.п.1.5, 1.10 у частині визначення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови», «безпечна швидкість»); Р.2.п.2.3, б),д); Р 12 п.12.1. Р 13. П.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями, які виразились у тому, що він, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру не дотримався безпечної дистанції та безпечного бокового інтервалу у некерованому стані, враховуючи ожеледицю на дорожньому покритті, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій у напрямку до м.Львова рухався автопоїзд у складі сідлового тягача « Mercedes Bens Actros 1844» реєстраційний номер Турецької республіки НОМЕР_2 з напівпричепом « Fruehauf Caja» реєстраційний номер Турецької республіки НОМЕР_3 , яким керував водій, громадянин Турецької республіки, ОСОБА_11 , внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.
Внаслідок, дорожньо-транспортної пригоди наступила смерть трьох пасажирів автомобіля «Волксваген ЛТ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 а саме : ОСОБА_12 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №04/2020 від 23.01.2020 отримав гостру крововтрату, що розвинулась внаслідок травми грудної клітки - множинних переломів ребер та розриву кореня лівої легені, що стало причиною смерті; ОСОБА_13 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 05/2020 від 23.01.2020 отримав гостру крововтрату, що розвинулась внаслідок травми грудної клітки множинних переломів легень та розриву лівої легені, що і було причиною смерті; ОСОБА_14 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 06/2020 від 23.01.2020 отримав розтрощення голови з руйнуванням речовини головного мозку, що і було причиною смерті.
На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 (три) роки.
В обґрунтування покликається на те, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Вказує, що покликання суду на такі обставини, як щире каяття, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність цивільного позову з боку двох потерпілих та визнання судом їх, як обставин, що дають підстави для застосування при призначенні покарання ст. 69 КК України, є безпідставним, оскільки вказані обставини необхідно враховувати як пом`якшуючі обставини при призначенні покарання ОСОБА_6 у межах санкції ч.3 ст. 286 КК України. Також, апелянт вважає, що суд першої інстанції у достатній мірі не врахував, що хоча кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив з необережності, проте відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких, і внаслідок таких протиправних дій настала смерть трьох потерпілих.

Заслухавши виступ прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили таку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 286 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Частиною 1 статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, стан його здоров`я, матеріальний стан, вину у вчиненому визнав повністю, його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: особливості й обставини вчинення, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення дій, відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , відсутність з їх боку претензій до обвинуваченого. При цьому, суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення вперше, щире каяття, відсутність цивільного позову з боку двох потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також відсутність обтяжуючих обставин.

На переконання колегії суддів, встановлені судом обставини свідчать про те, що слід призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, а тому колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ст. 69 КК України, проте призначення покарання із застосуванням додаткового покарання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам статті 65 КК України. Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його м`якість, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги обвинуваченого не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 26 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4