Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4002/20
Провадження № 1-кп/644/139/21
ВИРОК
Іменем України
12 жовтня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 15.04.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000765 за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Нововодолажського району с. Охоче, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
22.03.2020 року близько 20 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 перебував на загальному коридорі 2 поверху у приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де побачив потерпілого ОСОБА_6 , який обробляв свої післяопераційні рани , та зробив усне зауваження останньому з приводу зовнішнього вигляду. Оскільки потерпілий ОСОБА_6 не відреагував на зауваження, обвинувачений ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, завдав потерпілому ОСОБА_6 один удар в потиличну ділянку голови, від якого останній впав на підлогу на живіт. Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , розуміючи настання негативних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи умисно, схопив потерпілого ОСОБА_6 за праву руку та почав її заводити йому за спину, підіймаючи вгору, одночасно завдаючи не менше 5-х ударів у ділянку тулубу з правого боку та правого плечового суглобу внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 відчув різкий біль в області правої ключиці. Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 09/1153-С/2020 від 27.05.2020 року потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження : травма поясу правої верхньої кінцівки у вигляді розриву ключично-акроміального зчленування, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів і за ступеням тяжкості відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я, понад 3 тижнів (21 дня).
Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду свою вину у вчиненні злочину за ч.1 ст.122 КК України, визнав в повному обсязі. Надав суду пояснення, аналогічні викладеному в обвинувальному акті. Не оспорював, що 22.03.2020 року у вечірній час близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи на загальному коридорі 2 поверху у приміщенні будинку АДРЕСА_3 при обставинах, викладених в обвинувальному акті, під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 ,він схопив останнього за праву руку та почав її заводити йому за спину, підіймаючи вгору, одночасно завдаючи не менше 5-х ударів у ділянку тулубу з правого боку та правого плечового суглобу, не оспорює , що внаслідок його дій потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження , зазначені в обвинувальному акті.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєному кримінальному правопорушенні, визнання ним кваліфікації його дій, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються за згодою учасників судового розгляду, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним, обмежившись допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинуваченні, і ним не оспорюються, та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують.

З дослідженого та оголошеного в судовому засіданні актового запису про смерть №95 від 22.09.2020 року, вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що смерть потерпілого настала внаслідок кримінального правопорушення. Будь-яке волевиявлення потерпілого ОСОБА_6 за його життя до моменту його смерті про відмову від обвинувачення місця не мало, і факт смерті потерпілого не може бути розцінений як його відмова від обвинувачення. За наведених вище обставин, не зважаючи на те, що потерпілий в кримінальному провадженні приватного обвинувачення помер, повноваження про підтримання обвинувачення наявні у прокурора.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведено та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КПК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, який в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимостей, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та обставину, що пом`якшує його покарання - щире каяття, яка передбачена п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 122 ч.1 КК України.

Поряд з цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, особи обвинуваченого, його поведінки як до, так і після вчинення злочину, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні обіцяв не допускати в подальшому протиправної поведінки та просив йог суворо не карати, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений зможе довести своє виправлення та перевиховання без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуваннямст.75 КК України, поклавши обов`язки, передбаченіст.76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім та сприятиме виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення ним нових злочинів та відповідатиме принципу індивідуалізації та співмірності.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, якщо протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) ріквін не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки як основні, так і додаткові: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_7 та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя ОСОБА_1