Справа № 364/85/22
Провадження № 1-кп/364/34/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 року Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_8 ,

представника Білоцерківського районного сектора № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в смт Володарка, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.12.2021 року за № 0003235,відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого автослюсарем ПП « ОСОБА_11 », неодруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, військовозобов`язаний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачає відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що 27.12.2021 року, близько 07 години 00 хвилин, ОСОБА_10 , перебуваючи за кермом технічно-справного автомобіля марки ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись проїзною частиною вул. Центральна в с. Городище-Пустоварівське, Білоцерківського району, Київської області повинен був дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, введеними в дію 01.01.2002 року (далі по тексту ПДР України), в тому числі п. 2.3 б) ПДР України, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі». Однак ОСОБА_10 проявив неуважність та безпечність, всупереч п. 12.1 ПДР України, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху (безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах) водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п. 12.4 ПДР України, згідно з яким «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.», не обрав безпечної швидкості, що позбавило його можливості безпечно керувати транспортним засобом та своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки. В подальшому, ОСОБА_10 , під час руху по вул. Центральній, виявивши перешкоду для руху (згідно з п. 1.10 ПДР України - перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу) - велосипедиста, який рухався проїзною частиною в попутному напрямку ближче до правого краю проїзної частини, в момент зближення із перешкодою, всупереч вимог п. 13.1 ПДР України, відповідно до якого «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу» не дотримався безпечного інтервалу. Як наслідок, в момент зміни напрямку руху велосипедистом зміщенні ліворуч, ОСОБА_10 , всупереч вимог п. 12.3 ПДР України, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», несвоєчасно застосував екстрене гальмування та допустив зіткнення із задньою частиною велосипеда під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2».
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. п. 2.3 б), 10.1 та 12.3 ПДР України перебувають в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 .
Такі дії ОСОБА_10 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні прокурор вказав, що 22.02.2022 року в смт Володарка між ним, як начальником Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0003235 від 27.12.2021 року з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_10 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_4 та за наявності письмової згоди потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у приміщенні Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із вказаною угодою ОСОБА_10 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Крім того, між сторонами було узгоджено покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням. При цьому, сторони розуміють, що в такому випадку судом встановлюється іспитовий строк тривалістю від одного року до трьох років із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Також в угоді про визнання винуватості сторонами передбачені наслідки її укладення і затвердження, наслідки невиконання цієї угоди, визначені статтями 473, 476 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, надавши стверджувальну відповідь на питання щодо визнання ним вчинення викладених в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості обставин.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_10 у судовому засіданні не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

Обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості, розуміючи наслідки її укладення і затвердження, а також наслідки невиконання цієї угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 , разом з його представником ОСОБА_8 , а також потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтвердили свою згоду, викладену у відповідних письмових заявах на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_10 угоди про визнання винуватості. Вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, цивільний позов до нього не заявляли.

Представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_8 також вказав суду, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, була застрахована, а відтак потерпілі мають намір звертатися до відповідної страхової компанії для вирішення питання про відшкодування шкоди.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_10 своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, і кваліфікує такі дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Кримінальне провадження підсудне Володарському районному суду Київської області на підставі частини першої статті 32 КПК України.

Відповідно до частини третьої статті 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке за визначенням ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Частина 5 статті 469 КПК України вказує, що укладення угоди може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Стосовно правової можливості укладення сторонами угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні за участю потерпілих суд виходить з положень абзацу п`ятого частини четвертої статті 469 КПК України, що передбачають укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана як державним чи суспільним інтересам, так і правам та інтересам окремих осіб, в яких бере участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. З огляду на це суд не вбачає підстав для застосування п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 р. № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» через внесення після прийняття цієї Постанови законодавчих змін до частини четвертої статті 469 КПК України, що тепер передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості за згодою потерпілих на її укладення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надані прокурору письмові згоди на укладення зазначеної угоди з обвинуваченим ОСОБА_10 , які додані судом до матеріалів кримінального провадження (а.к.п. 72-74).

Також судом з`ясовано у потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , що вони цілком розуміють наслідки затвердження зазначеної угоди.
Разом з тим, суду надано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.205704425, укладений ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з ОСОБА_12 , власником транспортного засобу марки ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , дійсний з 06.09.2021 року по 05.09.2022 року, який передбачає відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю, а також майну потерпілим (а.к.п. 82).

Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

До обставин, які згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, згідно зі ст. 67 КК України, суд не встановив.

Зважаючи на усе наведене та враховуючи позиції прокурора, сторони захисту, а також потерпілих та представника потерпілого щодо затвердження угоди, беручи до уваги позитивні характеризуючі дані обвинуваченого (а.к.п. 80), відсутність судимості (а.к.п. 79), суд за таких обставин дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 22.02.2022 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_10 , у присутності захисника ОСОБА_4 та за наявності письмової згоди потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і призначення узгодженої сторонами міри покарання: у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні на стадії досудового слідства на залучення експерта, понесені на проведення судових інженерно-технічних експертиз: від 17.01.2022 року № СЕ-19/111-22/507-ІТ в розмірі 1 372,96 гривень (а.к.п. 84) та від 26.01.2022 року № СЕ-19/111-22/508-ІТ в розмірі 1 372,96 гривень (а.к.п. 83). А відтак із обвинуваченого ОСОБА_10 слід стягнути на користь держави Україна судові витрати в сумі 2 745,92 (1 372,96 +1 372,96 ) гривень.

Оскільки питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 прокурором перед судом не ставилось та з учасниками процесу не обговорювалось, одночасно враховуючи, що обвинувачений не становить собою суспільної небезпеки та не ухилявся від викликів до суду, тому при таких обставинах, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, запобіжний захід йому не доцільно обирати.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 22.02.2022 року в смт Володарка між начальником Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0003235 від 27.12.2021 року з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_10 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_4 та за наявності письмової згоди потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) роківз позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілими до обвинуваченого не заявлявся.
Речові докази у кримінальному провадженні від 27.12.2021 року за № 0003235:
- автомобіль марки ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться у ОСОБА_12 залишити власнику;
- велосипед марки «ARDIS», що знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: вул. Матросова, 48 а, м. Біла Церква Київської області повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_10 на користь Держави України за проведення судових інженерно-технічних експертиз процесуальні витрати в розмірі 2 745,92 (дві тисячі сімсот сорок п`ять гривень дев`яносто дві копійки) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_10 , до набрання вироком законної сили не обирати.
На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1