Провадження 11-кп/824/675/2021 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаряОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку 2013 року народження, обіймаючого посаду вантажника-експедитора в ТОВ «Вічунай - Україна», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 12.01.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, із застосуванням положень ст.ст. 71, 72 КК України до 1-го року і 5-ти місяців позбавлення волі; 11.02.2016 року звільнений з місць позбавлення волі на підставі ухвали Баклійського районного суду Харківської області від 26.01.2016 року, засуджено:
за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, ОСОБА_8 остаточне покарання призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5-ти років позбавлення волі;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;
на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

вирішене питання про речові докази.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , у період часу з 08 травня по 24 серпня 2016 року, з метою незаконного заволодіння чужим майном, на території м. Києва, вчинив 163 епізоди таємного викрадення чужого майна вчиненого повторно, а саме шляхом вільного доступу, демонтував передні та задні номерні знаки автомобілів, завдавши кожному потерпілому матеріальної шкоди у розмірі 452 грн 57 коп.
Крім того, ОСОБА_8 , 27 серпня 2016 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, в м. Києві, по вул. Ентузіастів, біля будинку № 5, повторно демонтував задній номерний знак автомобіля марки «Кіа Rіо» та направився до переднього, однак в цей час його помітив невідомий чоловік та після цього він був затриманий.
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_8 , який раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів та маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість повторно вчинив умисні корисливі злочини. На переконання прокурора, вказані обставини свідчать про системний характер антисоціальної поведінки обвинуваченого. Вважав, що у ході судового розгляду у суді першої інстанції не було здобуто жодного доказу, який би обґрунтовано вказував на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. На думку прокурор, лише реальне відбування покарання призведе до наслідків у виді виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 6-ти місяців арешту; за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді 3-х місяців арешту та на підставі ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді 6-ти місяців арешту.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
обвинуваченого, який апеляційну скаргу прокурора вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочинів, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням колегія суддів вважає переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:
рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;
переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставинах кримінального провадження.
Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять буд-яких даних, які би указували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. На підтвердження такого висновку, колегія суддів зважає на суспільну небезпеку особи ОСОБА_8 , який раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів та маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за корисливі злочини проти власності повторно вчинив аналогічні умисні злочини. Окрім цього, колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше сім разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів за які має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, починаючи з 1990 року. Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини як проти власності, так і інші злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисні злочини проти власності. Суд зважає також на фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 злочинів, який вчинив 163 епізоди таємного викрадення чужого майна. Наведене приводить колегію суддів до переконання про відсутність можливості перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та досягнення мети покарання, визначеної ч.2 ст.65 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, які фактично зводяться до необхідності пом`якшення основного покарання призначеного ОСОБА_8 , колегія суддів зважає на те, що відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Зважаючи на те, що питання призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 було предметом розгляду Верховного Суду у ході перегляду ухвал Київського апеляційного суду за касаційними скаргами прокурора, за результатами якого постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26.07.2018 року були надані відповідні вказівки, на необхідності виконання яких було наголошено у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 року, які з огляду на положення ч.2 ст.439 КПК України є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 6-ти місяців арешту, за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 3-х місяців арешту, а остаточне покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6-ти місяців арешту.

При цьому, колегія суддів зважає на те, що покарання, яке належить відбувати реально є більш суворим за покарання, від відбування якого особа звільнена з випробуванням.
У зв`язку із викладеним, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10.11.2016 рокущодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

У ході провадження у суді апеляційної інстанції колегією суддів було установлено, що на момент ухвалення вироку строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, передбачені п.3 ч.1 ст.49 КК України, закінчилися, у зв`язку із чим останній підлягає звільненню від покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_8 призначити:
- за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців;
- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці;
на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, ОСОБА_8 остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6-ти (шести) місяців арешту.
На підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

___________________ ________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4