У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 001409.

Учасники судового провадження:

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2022 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.03.2022 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що суд вийшов за межі своїх повноважень, наданих йому КПК України під час підготовчого судового засідання та незаконно задовольнив незаконне клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, та не надав жодної оцінки доводам захисника про те, що ч. 3 ст. 315 КПК України не передбачає права у суду на продовження строку тримання під вартою на стадії підготовчого судового засідання. Вважає, що прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою з порушенням строків, а саме те, що дане клопотання повинно бути поданим до суду не пізніше ніж за 10 днів до закінчення дії попередньої ухвали, тобто ще до 07.01.2022 р., а не 14.01.2022 р. в день проведення підготовчого судового засідання.
Апелянт вказує на те, що прокурором не доведено фактів реальності існування ризиків, на які він послався, а відтак обмежився їх формальним переліченням, не навів прокурор переконливих доводів стосовно неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що є також неприпустимим. Окрім того, суд безпідставно відмовив у застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застави відносно ОСОБА_5 , оскільки останній має сім`ю, офіційно одружений, має дітей, офіційно не працює, не має інших повідомлень про підозру.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики, а ризики, можливого переховування обвинуваченого, впливу на свідка та потерпілого, вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшились та продовжують існувати.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений раніше судимий, не працює, відсутні докази того, що має дружину та дітей, наразі притягується до кримінальної відповідальності в інших кримінальних провадженнях, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики є дійсними, триваючими, та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом ч. 5 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення проти життя, здоров`я особи, наразі притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в інших судах м. Миколаєва, міцних соціальних зв`язків не має, не працює, судове провадження на даний час перебуває на початковій стадії розгляду, свідки не допитувались, що дає підстави припустити, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерплого або свідка, вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуюче наведене, є безпідставними доводи апелянта стосовно необґрунтованості ухвали суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та наявних ризиків, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про те, що суд постановив рішення про продовження запобіжного заходу, яке не передбачено під час підготовчого судового засідання, відповідно до положень ч. 5 ст. 315 КПК України є безпідставними, оскільки, в даному випадку, при розгляді клопотання прокурора, суд додержався правил, передбачених розділом 2 КПК України, яким регламентовані правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому, згідно правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду №459/3502/19 від 11.03.2020 р., відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. Вказаним розділом передбачено, в тому числі і порядок подачі, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів. Виходячи зі змісту диспозицій ст. ст. 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.
За таких обставин продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії підготовчого провадження відповідає вимогам КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ними дій, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, судом першої інстанції враховані зазначені обставини при прийнятті рішення.

Твердження захисника про порушення прокурором строку звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що, на її думку, є підставою для відмови в задоволенні клопотання, є безпідставними, оскільки відповідно до правових висновків викладених у Постанові Верховного Суду № 51-6165км19 від 08.04.2020 р., ці строки носять виключно процедурний (організаційно-забезпечувальний) характер, і ч. 5 ст. 199 КПК України, не пов`язує обов`язок суду відмовити у продовженні строку у зв`язку з його недотриманням.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3