09.02.2022
Справа № 642/8706/21
Провадження №1-кп/642/169/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді- ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №0000617 від 31.07.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначення справи до судового розгляду, оскільки під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилався на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.
Потерпілий у підготовче засідання не з`явився, подав заяву про проведення засідань за його відсутністю.
Обвинувачений та його захисник вважали за можливе призначення судового розгляду.
Вислухавши думку прокурора, учасників процесу, вивчивши матеріали, суд приходить до наступного.
Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим, відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону України.
Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає.
Порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду, не встановлено.
У підготовчому судовому засіданні інших клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.
З урахуванням наведеного є всі достатні підстави для призначення судового розгляду кримінального провадження.
Судовий розгляд, з урахуванням ч. 2 ст. 27 КПК України, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.
Щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 14.02.2022 року.
Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора. Просили обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Суд також звертає увагу, що підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими для судового розгляду (частина 2 статті 314 КПК). Статтею 331 КПК передбачені повноваження суду під час судового розгляду вирішувати питання про продовження запобіжного заходу. Отже, дія статті 331 КПК поширюється й на стадію підготовчого провадження.
У зв`язку із викладеним, запобіжний захід, який уже обраний під час досудового розслідування, та за наявності до того підстав правильно продовжувати, а не обирати знову. Тобто продовження запобіжного заходу під час підготовчого судового засідання є можливим.
Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочинну діяльність.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що раніше обирався запобіжний захід домашній арешт, який обвинуваченим був порушений, та у подальшому це стало підставою зміни йому запобіжного заходу на тримання під вартою, тому існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, обвинувачуються у вчиненні нетяжкого злочину, яке вчинено у період іспитового строку.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Враховуючи вищенаведені відомості у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки на момент розгляду даного питання ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, яким за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку. Стороною захисту не наведено жодних обставин, які суд повинен врахувати для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.
Таким чином, наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 08 квітня 2022 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316, 311, 331, 369, 376 КПК України,

У Х В А Л И В :
Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000617 від 31.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
на 18 лютого 2022 року на 11-00 год.
Викликати для участі у судовому засіданні сторони кримінального провадження.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 08 квітня 2022 року.
Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Суддя ОСОБА_1