Справа № 162/476/21
Провадження № 1-кп/162/89/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000127 від 25.04.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 24 квітня 2021 року близько 11 год 50 хв, знаходячись на території домогосподарства по АДРЕСА_2 під час конфлікту з ОСОБА_6 , що виникли на грунті особистих неприязних відносин та ревнощів, діючи умисно, ухопив обома руками праву руку останньої та заламав її за спину, після чого здавлював і викручував її, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_6 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 інкримінується вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.126 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні фактично частково визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Суду пояснив, що підтверджує обставини, які встановлені на досудовому слідстві в частині виникнення конфлікту між ним та потерпілою ОСОБА_6 . Вказав, що вони з потерпілою зустрічалися, і йому стало відомо про зраду останньої. З метою з`ясування відносин він приїхав до будинку, де вона проживає, на власному транспортному засобі. Під час розмови потерпіла тримала в руках телефон, на який приходили повідомлення. На грунті ревнощів, хотів подивитись телефон останньої щоб побачити, з ким вона спілкується, тому шарпав за телефон, який ОСОБА_6 тримала та не хотіла показувати. Жодних тілесних ушкоджень, від яких в неї міг виникнути фізичний біль, не завдавав. Вказав, що між ними відбувалась шарпанина, яка тривала близько однієї хвилини, при цьому потерпіла плакала.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, підтверджується показаннями потерпілої, свідків, іншими проаналізованими та дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вони з обвинуваченим ОСОБА_4 певний період перебували в близьких стосунках, однак в подальшому між ними виникли неприязні відносини. Коли він прийшов на подвір`я будинку 24 квітня 2021 року, вона розмовляла по телефону з ОСОБА_7 , який продовжував перебувати на зв`язку, коли остання вийшла до ОСОБА_4 на його прохання поговорити. Під час розмови потерпіла повідомила ОСОБА_4 , що їх стосункам кінець, після чого він почав погрожувати їй. При цьому хотів вирвати у потерпілої телефон, викрутивши руку, від чого вона відчула хрускіт та біль в руці. Коли ОСОБА_4 пішов, потерпіла зателефонувала до поліції. Після приїзду поліції, з якою прибув і ОСОБА_7 , та надання своїх пояснень працівникам поліції, вона з ОСОБА_7 поїхала до лікарні, оскільки відчувала біль у руці.

Вказане потерпілою підтвердив у своїх поясненнях і ОСОБА_7 . Зазначений свідок у судовому засіданні показав, що вони з потерпілою ОСОБА_6 перебувають в дружніх відносинах. ОСОБА_6 розповідала йому про ОСОБА_4 . До інциденту, який стався, він знав обвинуваченого виключно зі слів потерпілої, особисто вони не були знайомі. 24 квітня 2021 року під час телефонної розмови ОСОБА_6 повідомила, що на подвір`я її будинку прийшов ОСОБА_4 , при цьому говорила, що боїться останнього. Зазначив, що продовжував перебувати на телефонному зв`язку під час їх спілкування, тому чув дещо з їхньої розмови, а саме: ОСОБА_4 просив поговорити, на що ОСОБА_6 погодилась. Вказав, що перед тим, як зв`язок з ОСОБА_6 обірвався, він почув якийсь шорох та як вона говорила: «навіщо ти мені крутиш руки». На скільки він зрозумів, це вона зверталась до ОСОБА_4 . На підставі почутого, хвилюючись за ОСОБА_6 , викликав працівників поліції та разом з ними поїхав до будинку ОСОБА_6 . Під`їжджаючи, вони розминулись з чорним автомобілем, який належав ОСОБА_4 , про що знав зі слів ОСОБА_6 . Прибувши за місцем проживання ОСОБА_6 , свідок побачив, що вона плакала, трималась за руку та повідомила, що рука болить внаслідок того, що ОСОБА_4 викручував її з метою подивитись, з ким вона спілкується по телефону. Крім того, свідок пояснив, що після проведення поліцейськими всіх процесуальних дій, він особисто завіз потерпілу на приймальне відділення Любешівської районної лікарні, де, оглянувши останню, медики вказали на розтягнення.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що дочка зустрічалась з обвинуваченим ОСОБА_4 , який час від часу приїздив до неї, однак особисто не знайомий з останнім. Вказав, що 24 квітня 2021 року вони з дружиною цілий день були відсутні за місцем свого проживання, повернулись додому ввечері, при цьому не бачив доньки цього дня. Наступного дня донька розповіла про обставини конфлікту, який відбувся напередодні у неї з ОСОБА_4 , якого в розмові дочка називала ОСОБА_9 , під час якого останній викрутив їй руку, у зв`язку з чим вона їздила до лікарні.

Разом з цим, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі.

Так, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 звернулася до правоохоронних органів з приводу того, що її колишній хлопець ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження шляхом заламування правої руки (а.с.62 ). Крім того, в заяві вказано щодо звернення ОСОБА_6 до КП «Любешівська ЦРЛ» та особу свідка ОСОБА_7 .

Відповіддю на запит старшого слідчого СД КаміньКаширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 підтверджено звернення ОСОБА_6 24.04.2021 року за медичною допомогою на приймальне відділення КП «Любешівська багатопрофільна лікарня», яке зареєстроване у формі № 074/о «Журналу реєстрації амбулаторних хворих» (а.с.60) Крім того, копією запису в журналі реєстрації амбулаторних хворих приймального відділення за № 465 підтверджується огляд ОСОБА_6 лікарем-травматологом з встановленням діагнозу: Розтягнення зв`язок правого плечового суглобу(а.с.19). Також висновком судово-медичної експертизи № 45, яка була проведена 14.05.2021 року за даними представленої медичної документації, ОСОБА_6 підтверджено встановлений лікарем-травматологом діагноз, при цьому експерт утримався від визначення ступеня його тяжкості (а.с.58)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.04.2021 року, за участю потерпілої ОСОБА_6 зафіксовано послідовне відтворення останньою події 24.04.2021 року, де за допомогою статиста вона показала, як ОСОБА_4 викручував їй руку, що було зафіксовано фототаблицями до слідчого експерименту та описано пояснення обставин, при яких відбувалась подія (а.с.51-57)

Викладені показання свідків, пояснення потерпілої та обвинуваченого в цілому узгоджуються між собою. Сам обвинувачений не заперечує обставин події 24.04.2021 року, лише вказує про те, що не завдавав потерпілій фізичного болю. У суду немає підстав не довіряти поясненням потерпілої та свідка ОСОБА_7 з приводу завдання ОСОБА_6 фізичного болю, оскільки оцінка такої об`єктивної ознаки підтверджується рештою досліджених в судовому засіданні доказів. Крім того, обвинувачений на запитання прокурора відповів, що під час конфлікту, в період спроби отримання доступу до телефону потерпілої, усвідомлював, що є фізично сильнішим відносно неї та припускав, що його дії, які виражались в шарпанні рук потерпілої могли спричинити останній фізичний біль.

Як наслідок, усі вказані та досліджені судом докази в сукупності, підтверджують обставини і факти, регламентовані ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин і обстановки вчинення), у тому числі, перебігу подій, що мали місце, а також спрямованості умислу обвинуваченого, зокрема, мотивів і мети вчиненого діяння.

Тож, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, шляхом оцінки наданих у його розпорядження доказів, як кожного окремо, так і їх сукупності, у тому числі, і їх достатнього обсягу для цієї справи, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», тобто, із таким ступенем достовірності і достатності доказів, за якого тягар доведення із цієї сторони суд визнає знятим.

Тому у світлі встановлених судом фактичних обставин справи шляхом зіставлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали ОСОБА_6 фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості учиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

В аспекті ступеня тяжкості скоєного, суд враховує, що вчинене ОСОБА_4 діяння відноситься до категорії проступків, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, як то, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення правопорушення, а також обставини, що спонукали його до вчинення правопорушення. Крім того, суд враховує, що заяв та скарг до селищної ради на ОСОБА_4 не надходило, раніше не судимий.

Відповідно до листа КП «Любешівська багатопрофільна лікарня» Любешівської селищної ради документальні дані про звернення за наркологічною допомогою у наркологічний кабінет ОСОБА_4 відсутні. Останній проходив стаціонарне лікування у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 у 2015 році У 2017 році консультований лікарем-психіатром даної установи з встановленням діагнозу: психічних розладів не виявлено, не різко виражені постпсихотичні зміни особистості. Психіатричної допомоги не потребує (а.с. 43). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №182 від 29.07.2021 року ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.45) .

В матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні не встановлено даних, які би підтверджували щирий жаль із приводу скоєного та осуд своєї поведінки обвинуваченим. Так, ОСОБА_4 із потерпілою не примирився, і більш того, з метою зменшення своєї винуватості наполягав на провині потерпілої у виникненні конфлікту.

З огляду на вказане, обставин, що пом`якшують покарання, згідно із ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, вважаю, що покарання у виді штрафу за максимальним розміром в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального проступку, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження ніким не заявлений.

Процесуальні витрати і речові докази відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу немає.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч.1 ст. 133 КПК України, в рамках цього кримінального провадження не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 126 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, які належить стягнути на користь держави.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ