КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

20 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2021 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000555 від 17.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт, який надійшов до суду, не в повній мірі відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так, суд першої інстанції послався на те, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення сформульовано не конкретно та не зрозуміло, оскільки містить обставини, які без розкриття їх логічного взаємозв`язку з іншими обставинами вчинення злочину, є суперечливими.

Зокрема, при викладі фактичних обставин вчинення злочину та формулюванні обвинувачення, в обвинувальному акті зазначається, щодо епізоду передачі грошових коштів потерпілим ОСОБА_8 , а саме на аркуші 43 обвинувального акту вказано, що ОСОБА_8 передав 3000 грн., в травні 2015 року, а на аркуші 47 уже зазначається, що ця подія мала місце у липня 2015 року.

Крім цього, як зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, неконкретним, а отже і незрозумілим, є посилання в обвинувальному акті, на дії, які ймовірно вчинила особа з найменуванням ОСОБА_9 , однак даній особі обвинувачення не висунуто, а тому і зазначення в акті прізвища та імені, є неприйнятним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.ст. 17, 291 КПК України, та практиці Європейського суду з прав людини, даний обвинувальний акт, всупереч ст. 291 КПК України, не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2021 року про повернення обвинувального акту прокурору скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону України.

Зокрема, як зазначає апелянт, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам КПК України, оскільки, на виконання вимог ст. 291 КПК України, містить усі відомості визначені вказаною статтею, в тому числі передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, на порушення яких посилається суд першої інстанції, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, а саме викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та викладено формулювання обвинувачення дій ОСОБА_7 , які прокурор вважає встановленими.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору та вказуючи про відсутність в ньому чіткого та конкретного формулювання обвинувачення, на думку прокурора, суд вийшов за межі положень ст. 314 КПК України.

Прокурор вважає, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції вдався до аналізу та оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, його правової кваліфікації, які прокурор вважає встановленими, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України. Зокрема, апелянт вказує на те, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 зазначено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, чітко сформульовано обвинувачення. Зазначає, що питання про правильність кваліфікації та доказування обставин, викладених у обвинувальному акті, вирішується виключно під час судового розгляду, на підставі дослідження та оцінки усіх доказів у їх сукупності.

На думку прокурора, визначені судом першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту прокурору не передбачені чинним КПК України, оскільки вимоги ст. 291 КПК України прокурором дотримані в повному обсязі.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, згідно яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , подану на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2021 у справі № 755/15258/17.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Частиною другою цієї ж норми КПК передбачено, які відомості повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими даними, в ньому повинні міститись виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000555 від 17.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, який було направлено для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва Київською міською прокуратурою,вказаний процесуальний документ, за своїм змістом, у цілому відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки поряд з іншими відомостями, наведеними у вказаній нормі, містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З огляду на це, суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291, а відтак підстави для його поверненняпрокурору були відсутні.

Посилання в ухвалі суду на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки об`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченій злочину, з урахуванням відображених в ухвалі відомостей, не розкрита; обвинувальний акт містить у собі протиріччя щодо обставин, визначених ст. 91 КПК України, за епізодом у відношенні потерпілої ОСОБА_8 , що, на думку суду, є неприйнятним та свідчить про неконкретність формулювання обвинувачення за цим епізодом, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для повернення цього обвинувального акта прокурору через те, що, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, вдавшись до оцінки формулювання обвинувачення на стадії підготовчого провадження, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень на цій стадії процесу, що є порушенням вимого кримінального процесуального закону.
Незважаючи на те, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 по окремим епізодам шахрайських дій, в обвинувальному акті дійсно були допущені технічні помилки щодо часу передачі коштів потерпілою ОСОБА_8 , вказані помилки, всупереч висновкам суду, не впливають на межі висунутого ОСОБА_7 обвинувачення відповідно до обвинувального акта та не роблять його неконкретним чи незрозумілим.

Що ж стосується посилань суду першої інстанції на інші недоліки обвинувального акту, які, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, свідчать про його невідповідність вимогам КПК України, оскільки формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону та кореспондувалося з позицією ЄСПЛ з цього питання, зокрема висловленою у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79, фактично відсутнє, то вони також не можуть служити достатніми підставами для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки вказаний процесуальний документ за своїм змістом не суперечить вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України та місить зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а зазначені судом недоліки є предметом дослідження не підготовчого судового засідання, а судового розгляду.
До того ж, наведені в ухвалі суду недоліки, не дозволяють зробити висновок про неможливість визначення меж судового розгляду відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та висунутого їй обвинувачення відповідно до цього обвинувального акта.
На стадії підготовчого провадження, суд першої інстанції не вправі вдаватись до оцінки тих обставин, які, відповідно до вимог ст. 92 КПК України, на яку міститься посилання в оскаржуваному рішенні, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Більш того, навіть якщо припустити, що з урахуванням наведених в ухвалі суду недоліків, прокурор під час судового розгляду не скористається своїм правом щодо зміни обвинувачення в суді, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, це не позбавляє суд першої інстанції права, відповідно до вимог, передбачених ч. 3 ст. 337 КПК України, вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, у тому числі в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору, прийняте за результатами підготовчого судового засідання, не може бути визнане законним та обґрунтованим, оскільки при його постановленні не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000555 від17.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК та призначити, за матеріалами зазначеного кримінального провадження, новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2021 року,відповідно до якої обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000555 від 17.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків та виконання вимог КПК України, скасувати та призначити за матеріалами зазначеного кримінального провадження новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 755/15258/17

Номер провадження : 11-кп/824/3793/2021

Категорія: ч. 4 ст. 190 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1