ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадж. №11-сс/807/184/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянула 21 лютого 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 та змінено запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Високе, Михайлівського району Запорізької області, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.187 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 13.01.2022 року слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне, в порушення вимог ст.ст. 25. 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин, діючи умисно, з корисливих мотивів, придбав у невстановлений в ході досудового розслідування час та обставинах, один полімерних зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи, є психотропною речовиною - метамфетаміном, маса якого склала 0,08831 г, який в подальшому з метою збуту зберігав при собі.

Після чого, ОСОБА_8 перевіз психотропну речовину, обіг якої обмежено, в транспортному засобі, який знаходився у його користуванні, на автомобілі SUBARU LEGACY, д.н.з. НОМЕР_1 , яку зберігав до моменту вилучення у вказаному транспортному засобі.

23.12.2021 року в період часу з 08 годині 35 хвилин до 10 годині 36 хвилин, в ході санкціонованого обшуку автомобіля SUBARU LEGACY, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився біля першого під`їзду будинку № 42 по пр. Соборному в м. Запоріжжя, було виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи, є психотропною речовиною - метамфетаміном, маса якого склала 0,08831 г, разом з предметами, необхідними для розфасовки психотропної речовини, а саме порожніми зіп-пакетами.

Згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, метамфеетамін віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту психотропних речовин.

Крім того, встановлено, що 11.11.2021 року, приблизно о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили розбійний напад на ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 наздогнали ОСОБА_12 між будинками АДРЕСА_3 , при цьому ОСОБА_11 наніс один удар невстановленим в ході досудового розслідування предметом в область голови ОСОБА_12 , після якого останній втратив свідомість та впав обличчям на землю.

В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_12 , почали незаконно обшукувати останнього в результаті чого заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном «Apple iPhone 11 PRO» IMEI: НОМЕР_2 (IMEI2: НОМЕР_3 ), мобільним телефоном «Apple iPhone 7» IMEI: НОМЕР_4 , а також гаманцем чорного кольору «KARYA» в якому знаходились грошові кошти в сумі 1500 доларів США та 1000 гривень.

Через декілька хвилин ОСОБА_12 прийшов до тями, однак продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , з метою подальшого подолання опору, наніс один удар правою ногою в область обличчя ОСОБА_12 , від якого останній, перебуваючи на землі, знов втратив свідомість.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 відкрито заволодів, знявши з руки ОСОБА_12 , годинник Apple Watch Series 6 в копусі сірого кольору, серійний номер H4HFGM5BQ1RP, а в цей час ОСОБА_8 відкрито заволодів, знявши з шиї ОСОБА_12 золотий ланцюжок з ладанкою вагою приблизно 30 грамів.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишили місце вчинення нападу, та своїми діями спричинили ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 127 500 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

23 грудня 2021 року ОСОБА_8 затримано у порядку ст.208 КПК України.

24 грудня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

13.01.2022 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.187 КК України.

24.12.2021 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_1 відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місці з 24.12.2021 по 24.02.2022 включно, шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того в ухвалі слідчого судді визначено, що в разі невиконання покладених на ОСОБА_8 обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

В подальшому встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 неодноразово був відсутній за місцем мешкання, тобто систематично порушував покладений на нього обов`язок цілодобово залишатись за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому слідчий звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про зміну запобіжного засобу у виді домашнього арешту на тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Змінено щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження за № 0000266 від 22.10.2021 року, тобто до 23.02.2022 року.

Визначено заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 050,00 грн., яка може бути внесена у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок суду у будь-який момент строку тримання під вартою.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати по кожному виклику до слідчого, прокурора, суду у визначений час; не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що стороною кримінального провадження доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та обставину того, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечило запобігання цим ризикам, а тому застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слід змінити на більш суворий його вид - тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді вважає її незаконною та необґрунтованою.
В обґрунтування доводів зазначає, що слідчим суддею не було надано належної оцінки наведеним доводам сторони захисту, не наведено контраргументів. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази кваліфікаційної ознаки ч.1 ст.307 КК України, оскільки відсутні докази, які б свідчили про намір збуту ОСОБА_8 вилученої під час обшуку психотропної речовини. Докази підозри ОСОБА_8 у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України сумнівними, оскільки встановлено, що злочин вчинений 11.12.2021 року, а відомості до ЄРДР внесені лише 10.01.2022 року.
Звертає увагу, що процес пред`явлення потерпілому фотознімків для впізнання особи проходив з порушенням, оскільки особи на фотознімках мають значні відмінності у віці та зовнішності, зокрема рисах обличчя, а протокол слідчого експерименту скопійований з протоколу допиту потерпілого.
Крім того, в матеріалах провадження відсутнє об`єктивне підтвердження того, що ОСОБА_8 неодноразово був відсутній за місцем мешкання. На підтвердження даного факту стороною обвинувачення надано лише рапорт співробітників поліції, яким начебто підтверджується відсутність ОСОБА_8 за місцем мешкання, в якому не зазначено жодних анкетних даних осіб, які підтвердили даний факт.
Отже, на його думку, немає жодних об`єктивних підтверджень порушення ОСОБА_8 покладеного обов`язку цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання. Наведені ризики побудовані на здогадках та припущеннях, об`єктивно не обґрунтовані та не підтверджені, тому відсутні підстави для задоволення клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 .
Просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягав на її задоволенні.
Прокурор заперечував вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:
- виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;
- існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Отже, окрім цих вимог, клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу має відповідати загальним вимогам, встановленим ст.184 КПК України, а тому суд, з урахуванням вимог ст.200 КПК України при вирішення питання про зміну запобіжного заходу має керуватись також й положеннями ст.177 КПК України, якими визначено підстави для застосування запобіжного заходу.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування підстав для задоволення клопотання.

Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Між тим, надані до клопотання матеріали переконують судову колегію у вірності висновку районного суду про обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема і питань щодо вірності кваліфікації.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.187 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

З цього приводу колегія суддів, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, протоколу допиту потерпілого, даними пред`явлення особи для впізнання, висновками експертизи та матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

На думку колегії суддів, доказування провини підозрюваного ОСОБА_8 на що впливає оцінка доказів і залежне від цього питання кваліфікації дій підозрюваного, є предметом розгляду наступних етапів.

Отже, твердження сторони захисту про необґрунтовану підозру не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.187 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даних злочинів.

Також не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що процес пред`явлення потерпілому фотознімків для впізнання особи проходив з порушенням, оскільки в наданих матеріалах достатньо інших доказів, які вказують на обґрунтованість підозри у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу. При цьому, слідчий суддя оцінив надані стороною обвинувачення докази на предмет їхньої достатності, а доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів мають перевірятись органом досудового розслідування у встановленому законом порядку, а в подальшому судом під час розгляду кримінального провадження по суті висунутого обвинувачення.

Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про зміну щодо особи запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні та встановлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час існують. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.187 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення тяжких злочинів, один з яких вчинений з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрюваний ОСОБА_8 в очікуванні покарання дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також на підтвердження існування ризику переховування свідчать дані про те, що підозрюваний ОСОБА_8 порушив покладені на нього судом обов`язки.
Так, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2021 року було застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці з 24.12.2021 року по 24.02.2022 року включно, шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 . Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. При цьому, останньому було роз`яснено, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Разом з тим, слідчим суддею було встановлено, що 02.01.2022 року старшим ДОП відділу поліції № 4 майором поліції ОСОБА_13 та ДОП відділу поліції № 4 лейтенантом поліції ОСОБА_14 зафіксовані факти порушення підозрюваним умов домашнього арешту, а саме відсутності його за місцем проживання без поважних причин. Дані повідомлення були зареєстровані до ЖЄО № 88 та № 151 від 02.01.2022 року.

Тобто, підозрюваним ОСОБА_8 були порушені умови перебування під домашнім арештом та покладені на нього обов`язки, а тому посилання захисника на те, що немає жодних підтверджень порушення підозрюваним покладених обов`язків, є безпідставними та спростовуються саме рапортом працівників поліції, який був складений належним чином. Зазначене також додатково свідчить про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України також знайшов своє підтвердження, з урахування того, що ОСОБА_8 обізнаний про адресу проживання потерпілого, зможе незаконно впливати на нього шляхом вмов, залякування тощо з метою уникнення від покарання за вчинене.

Крім того, слідчим суддею враховані дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, не працює, не має постійного джерела доходу, які вочевидь свідчать на користь висновку слідчого судді про обґрунтованість передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Стороною захисту не наведено обставин, які б переконували суд у наявності сталих соціальних зв`язків. Не переконує суд у протилежному і дані щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, що не було запобіжним чинником для його протиправної поведінки, стосовно обставин якої висунута підозра.

Між тим, сукупність даних щодо не працевлаштованості ОСОБА_8 , відсутності постійного заробітку, притягнення останнього до кримінальної відповідальності, відсутність сім`ї, дітей на утриманні, а також порушення підозрюваним покладених на нього судом обов`язків, поряд із обставинами обґрунтованості висунутої ОСОБА_8 підозри та відсутністю міцних соціальних зв`язків надавали слідчому судді законних підстав для зміни останньому запобіжного заходу у виді цілодобового арешту на тримання під вартою. А застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не забезпечило запобігання ризикам, встановленим органом досудового розслідування та слідчим суддею в судовому засіданні.

Посилання захисника на відсутність заявлених ризиків є неспроможними, оскільки існування цих ризиків неодноразово перевірялось, у тому числі і під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, та які на теперішній час не перестали існувати.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно необґрунтованості певних ризиків, передбачених ст.177 КК України не знайшли свого підтвердження і під час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом.

Доводи захисника про те, що відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність заявлених ризиків є неспроможними. Існування ризиків негативної поведінки з боку підозрюваного в достатньому об`ємі знайшли підтвердження в наданих органом досудового розслідування матеріалах.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для зміни підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Визначений слідчим суддею розмір застави, який передбачено ч.5 ст.182 КПК України, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, свідчить про розв`язання слідчим суддею питання щодо альтернативного запобіжного заходу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування кримінального провадження за № 0000266 від 22.10.2021 року, тобто до 23.02.2022 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4