ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/6100/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/818/2961/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.514 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю особи ОСОБА_6 та з участю його захисника ОСОБА_7 , з участю представника медичного закладу ОСОБА_8 , без участі потерпілих по справі належним чином повідомлених про розгляд справи, від частини з яких надійшли заяви про розгляд справи без них, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12.08.2021 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою, ОСОБА_6 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» до встановлення стійкої ремісії, а ле не більше 6 місяців.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції взяв до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів №30 від 02.08.2021 року відповідно до якого ОСОБА_6 страждає на шизофренію параноїдної форми безперервного типу перебігу, та вважав що, психічний стан здоров`я ОСОБА_6 не стабільний у зв`язку з чим останній потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив змінити вказану вище ухвалу та передати ОСОБА_6 на руки родичам із продовженням лікування у медичному закладі за місцем мешкання амбулаторно.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовував тим, що під час розгляду заяви про продовження застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, судом першої інстанції було допущено процесуальні порушення, а саме неналежним чином встановлено особу, яка здійснювала представництво медичного закладу.

Також вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів складений з порушеннями.

Вказує, що представником медичного закладу перед судовим засіданням не було ознайомлено ОСОБА_6 з його правами.

Заперечує щодо доводів представника медичного закладу, що ОСОБА_6 здійснював втечу з підстав того, що останнього не було проінструктовано, що особа перебуваючи в СЗНПД може самостійно, без супроводу медичного працівника залишати СЗНПД.

Вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що в діях ОСОБА_6 є ознаки небезпеки для себе так і для оточуючих його людей.

Позиція учасників апеляційного провадження.

Захисник та особа щодо якої застосовані заходи медичного характеру, підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник медичного закладу заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, особи щодо якої застосовані заходи медичного характеру, позицію представника медичного закладу, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Статтею 95 КК України, продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанції належним чином дослідив наявні в матеріалах провадження докази та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення зави Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» про продовження застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на строк 6 місяців.

Як вбачається з наявних матеріалів провадження та висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 30 від 02.08.2021 (форма первинної первинної облікової документації №104/о), ОСОБА_6 страждає на шизофренію параноїдної форми безперервного типу перебігу, код згідно МХК-10 F20,0. В процесі проведеного лікування нормалізувався сон і апетит. Доступний формальному контакту. Орієнтований всебічно вірно. Марення намагається заперечити, проте виявляє маячні ідеї, вплутує родичів до маячної структури. Психічний стан хворого не стабільний, періодично відзначалися епізоди безсоння, тривоги. Емоційно лабільний. Критика до свого захворювання і правопорушення суто формальна. За час перебування в КНП ХОР «ОПЛ №1» хворий грубо порушував дисципліну, а саме скоїв втечу із 6 психіатричного відділенні, про що було повідомлено в поліцію, та хворого було повернено до лікарні.
Акт комісії лікарів-психіатрів є належним та вмотивованим, підстав ставити під сумнів правильність цього висновку не має, у зв`язку з чим, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не потребує застосування до нього вказаних примусових заходів медичного характеру, суперечать наявним в матеріалах провадження даним.

Доводи щодо процесуальних порушень суду першої інстанції та залучення особи представника медичного закладу, яка не мала повноважень на це, колегія суддів до уваги не бере.

Як вбачається з аркуша справи 25 наявних матеріалів провадження, КНП Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня № 1» в особі ОСОБА_9 , яка діє на підставі статуту, уповноважила лікаря-психіатра вищої категорії ОСОБА_10 представляти інтереси в Харківському районному суді Харківської області щодо подання документів, зняття чи продовження примусового лікування на хворого ОСОБА_6 .

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що представником медичного закладу перед судовим засіданням не було ознайомлено ОСОБА_6 з його правами, оскільки згідно звукозапису судового засідання, головуючою по справі було роз`яснено права всім учасникам провадження, у томи числі ОСОБА_6 , а також повідомлено про можливість звернутись до суду чи захисника за роз`ясненнями його прав у разі такої необхідності.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 мав право самостійно, без супроводу медичного працівника залишати СЗНПД, що на його думку виключає факт «втечі», колегія суддів оцінює критично.

Відповідно до п.33. Наказу Міністерства охорони здоров`я України №992 від 31.08.2017 року, пацієнти, до яких застосовано ПЗМХ у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим та звичайним наглядом, можуть залишати СЗНПД. Факт виходу пацієнта за територію закладу з надання психіатричної допомоги фіксується в журналі обліку пацієнтів, яким надано дозвіл вийти за межі СЗНПД, форму якого наведено у додатку 3 до цих Правил.

Враховуючи вище викладене, колегією суддів встановлено, що відомості щодо надання ОСОБА_6 дозволу вийти за межі СЗНПД та фіксація такого виходу в журналі обліку пацієнтів в наявних матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надані.

Доводи захисника про те, що матеріали справи не містять доказів того, що в діях ОСОБА_6 є ознаки небезпеки для себе і для оточуючих його людей, спростовуються наявними матеріалами справи відповідно до яких 27.10.2017 року, 29.10.2017 року скоїв правопорушення, передбачені ч.4 ст.296 КК України, а саме правопорушення проти громадського порядку та моральності.

Окрім того з 15.07.2014 року ОСОБА_6 перебуває на обліку у райпсихіатра Первомайської ЦРЛ. Психічні порушення став виявляти з травня 2014 року коли з`явилося безсоння, марення на адресу оточення. Проходив обстеження і лікування в стаціонарі ОПЛ №1 з 15.07.2014 року по 10.09.2014 року. Був встановлений діагноз: Гострий поліформний психіатричний розлад з симптомами шизофренії. При вступі відзначалося неадекватність поведінки. Не спав, агресивний, висловлював маячні ідеї на адресу рідних оточуючих, хапався за ноги, погрожував матері, батькові. Був доставлений в ЦРБ МСП у супроводі міліції. Після виписки підтримувальну терапію не приймав. Був госпіталізований в ОПЛ № 1 п`ять разів.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження примусового заходу медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду на строк 6 місяців щодо ОСОБА_11 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426,514 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12.08.2021 року про задоволення заяви в.о. директора КНПХОР «Обласна психіатрична лікарня №1» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника, -залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

_____________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3