Справа № 216/6178/21
Провадження № 1-кп/216/977/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 об`єднані кримінальні провадження № 0000923 від 19 вересня 2021 року та № 0001261 від 21 жовтня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 22.06.1995 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140, ст. 86-1, ст. 44, ст. 42 КК УРСР до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна;

- 14.07.1997 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 142 КК УРСР до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 01.04.2000 року за відбуттям строку покарання;

- 24.12.2001 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, звільнений 23.01.2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 4 дні;

- 19.12.2006 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, звільнений 10.04.2009 року за відбуттям строку покарання;

- 22.03.2010 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- 16.07.2010 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 08.06.2013 року за відбуттям строку покарання;

- 01.07.2014 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки;

- 07.11.2014 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці;

- 02.12.2014 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 10.02.2015 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 14.12.2015 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 04.11.2016 року за відбуттям строку покарання;

- 12.07.2018 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 09.11.2018 року за відбуттям строку покарання;

- 21.10.2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 02.07.2021 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 13 днів;

- 22.09.2021 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2021 року приблизно о 14.20 год. ОСОБА_3 , знаходячись на площі Визволення в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, звернув увагу на припаркований біля будинку № 3 автомобіль Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_3 , упевнившись у відсутності свідків, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, просунув руку в прочинене вікно передніх дверей автомобіля, таким чином проник до сховища, яке використовується для зберігання матеріальних цінностей потерпілого та знаходиться зачиненим на замок, звідки таємно викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «М5» вартістю 3 500 грн. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 3 500 грн.

Крім того, у період з 19.00 год. 17 серпня 2021 року до 06.30 год. 18 серпня 2021 року ОСОБА_3 , знаходячись на вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, звернув увагу на припаркований біля будинку № 31 автомобіль Меrcedes-Benz С200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_3 , упевнившись у відсутності свідків, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, за допомогою каменя із застосуванням фізичної сили розбив скло передній правих дверей автомобіля, таким чином проник до сховища, яке використовується для зберігання матеріальних цінностей потерпілого та знаходиться зачиненим на замок. Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_3 таємно викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме відеореєстратор марки «DVR» вартістю 950 грн і FM-трансмітер марки «Носо» вартістю 233 грн 33 коп. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 1 173 грн 33 коп.

Разом з тим 18 серпня 2021 року у період з 11.50 год. до 14.20 год. ОСОБА_3 , знаходячись на вул. Пушкіна в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, звернув увагу на припаркований біля будинку № 39 автомобіль Меrcedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_3 , упевнившись у відсутності свідків, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, за допомогою каменя із застосуванням фізичної сили розбив скло передній правих дверей автомобіля, таким чином проник до сховища, яке використовується для зберігання матеріальних цінностей потерпілого та знаходиться зачиненим на замок. Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_3 таємно викрав належне ОСОБА_7 майно, а саме телевізор марки «Samsung» вартістю 3 316 грн 67 коп. і тюнер марки «Terrestrial» вартістю 233 грн 33 коп. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди в розмірі 3 540 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому йому злочині визнав повністю і дав суду такі показання. За епізодом з потерпілим ОСОБА_7 обвинувачений показав, що 18 серпня 2021 року після обіду на вул. Пушкіна він розбив каменем скло в автомобілі Мерседес Спрінтер, з салону якого викрав телевізор, тв-тюнер і пульти від них. Телевізор він пошкодив під час демонтажу, тому одразу неподалік викинув його на смітник, а тв-тюнер і пульти добровільно видав працівникам поліції, які повернули їх потерпілому. За епізодом з потерпілим ОСОБА_6 обвинувачений пояснив, що в ніч того ж дня, 18 серпня 2021 року, на вул. Лермонтова він каменем розбив скло в передній пасажирській двері автомобіля Мерседес, з салону якого викрав відеореєстратор та FM-трансмітер, які продав приблизно за 400 грн і витратив отримані гроші на власні потреби. За епізодом з потерпілим ОСОБА_5 обвинувачений зазначив, що також у серпні цього року у денний час доби він побачив незачинене вікно в автомобілі Шкода, протягнув через нього руку та забрав з салону мобільний телефон Мейзу, який одразу продав неподалік приблизно за 1 000 грн, які витратив на власні потреби.

Водночас обвинувачений зазначив, що в обвинувальних актах всі обставини викладені правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, зокрема фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому діяння за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному та вважає справедливим покарання, яке просив призначити йому прокурор.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, з будь-якими письмовими заявами чи клопотаннями протягом усього часу розгляду справи до суду не звертались, цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явили.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілих відповідно до положень ст. 325 КПК України.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та згоду прокурора на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення кожного з епізодів інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчинених ним діянь, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого й прокурора, суд змістовно роз`яснив останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого повторно.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних умисних злочинів проти власності та відбував покарання у виді позбавлення волі, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується задовільно, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває (аркуші 95-131 кримінального провадження № 0000923, аркуші 37-67 кримінального провадження № 0001261).

Разом з тим суд бере до уваги, що завдана злочином майнова шкода частково відшкодована потерпілим шляхом повернення останнім частини викраденого майна, а саме ОСОБА_7 - тюнера марки «Terrestrial», ОСОБА_5 - мобільного телефону марки «М5».

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, мотиви, обстановку й спосіб його вчинення та відповідні наслідки, кількість епізодів злочинної діяльності, ставлення обвинуваченого до скоєного, перед і пост кримінальну поведінку останнього, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність роботи, родини та утриманців, задовільну характеристику за місцем мешкання, не перебування на обліках, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також часткове відшкодування потерпілим завданої шкоди.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Водночас у строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком від 22 вересня 2021 року в період з 27 серпня 2021 року до 29 листопада 2021 року.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статей 69, 75 КК України, оскільки під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів і відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві, оскільки він належних висновків для себе не зробив і на шлях виправлення не став, а продовжив свою злочинну діяльність та знову вчинив три епізоди умисного тяжкого злочину проти власності, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність й можливість виправлення та перевиховання лише в умовах ізоляції від суспільства.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільні позови в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню

на користь держави 2 402 грн 68 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів (аркуші 33, 84 кримінального провадження № 0000923, аркуш 19 кримінального провадження № 0001261).

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року з 27 серпня 2021 року до 29 листопада 2021 року.

Речові докази, а саме:

- тюнер марки «Terrestrial», - вважати повернутим власнику ОСОБА_7 згідно з його розпискою від 24 вересня 2021 року (аркуш 55 кримінального провадження № 0000923);

- мобільний телефон марки «М5», - вважати повернутим власнику ОСОБА_5 згідно з його розпискою від 28 жовтня 2021 року (аркуш 88 кримінального провадження № 0001261);

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 402 (дві тисячі чотириста дві) грн 68 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1