Справа № 357/4349/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2021 року за №0000485 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бушево, Рокитнянського району, Київської області, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , абонентський номер мобільного зв`язку - НОМЕР_2 , раніше судимого:
1)20.02.2013 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
2)20.06.2014 р. Рокитнянським районним судом Київської області за ст. ст. 71, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 20.05.2019 р. по відбуттю строку покарання;
3)24.06.2020 р. Ставищанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

02 квітня 2021 року близько 11 години 00 хвилини ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу буд. 21 по вулиці Васильківська в м. Біла Церква, Київської області, на земельній ділянці, незаконно придбав знайшов запаяний фрагмент прозорого целофану, в якому знаходився згорток фольгованого паперу, який містив паперовий згорток, в середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору ззовні схожа на наркотичний засіб «метадон», який він попередньо замовив, у невстановленої особи на ім`я ОСОБА_5 , в ході телефонної розмови за номером НОМЕР_3 , попередньо оплативши за вказану речовину 150 грн. через термінал «Ibox», який знаходиться в ТРЦ «Гермес» за адресою вул. Ярослава Мудрого, 40 у м. Біла Церква Київської області. Маючи досвід вживання наркотичних засобів ОСОБА_4 будучи обізнаним, що дана речовина є наркотичним засобом «метадон», поклав вищевказаний запаяний фрагмент прозорого целофану, в якому знаходився згорток фольгованого паперу, який містив паперовий згорток, в середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору до шкарпетки, яка була одягнена на ліву ногу, і в подальшому незаконно зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Цього ж дня, близько 14 год. 10 хв., ОСОБА_4 перебуваючи поряд з буд. № 6 по провулку Жовтневому в м. Біла Церква, Київської області був зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених предметів та речовин. У подальшому у ОСОБА_4 під час проведення особистого обшуку в присутності понятих, зі шкарпетки, яка була одягнена на ліву ногу, виявлено та вилучено запаяний фрагмент прозорого целофану, в якому знаходився згорток фольгованого паперу, який містив паперовий згорток, в середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, яка у своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», загальна маса якого становить 0,079 г., який ОСОБА_4 всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав знайшов та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнанні ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав покази, відповідно до яких 02.04.2021 року перебуваючи по вулиці Васильківській в м. Біла Церква, Київської області, на земельній ділянці, знайшов запаяний прозорий целофан, в якому знаходився паперовий згорток, в середині якого знаходився наркотичний засіб «метадон», який він попередньо замовив, у ОСОБА_5 , в ході телефонної розмови за номером НОМЕР_3 , попередньо оплативши за вказану речовину 150 грн. через термінал «Ibox», який знаходиться в ТРЦ «Гермес» у м. Біла Церква Київської області. Поклав паперовий згорток до шкарпетки на ліву ногу, і в подальшому зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту. Цього ж дня, близько 14 год., перебуваючи по провулку Жовтневому в м. Біла Церква був зупинений працівниками поліції, які виявили та вилучили під час обшуку, зі шкарпетки, яка була одягнена на ліву ногу, вказану наркотичну речовину.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів.

До матеріалів провадження надано документи, зокрема заяву про видачу паспорта на ім`я ОСОБА_4 на підтвердження особи обвинуваченого (а.п.61), вимогу УІП та координації поліції «102» ГУ НП в Київській області №9724/109/1100/2021 від 05.04.2021 року (а.п.62) про судимості обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, востаннє 24.06.2020 року Ставищанським районним судом Київської області до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 (два) роки, супровідний лист Ставищанського районного суду Київської області від 14.04.2021 (а.п.63) про направлення вказаного вироку, вирок Ставищанського районного суду Київської області від 24.06.2020 (а.п.64-65) про засудження обвинуваченого, довідка-характеристика Рокитнянської селищної ради №92 від 19.04.2021 (а.п.66), згідно якої обвинений характеризується посередньо, медична довідка №154 від 05.04.2021 (а.п.67), згідно якої обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, медична довідка №166 від 05.04.2021 (а.п.68), згідно якої обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря-психіатра також не перебуває, довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні від 09.04.2021 (а.п.69), які складають 1307 грн. 60 коп., постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02.04.2021 (а.п.70), згідно якої целофановий згорток зі вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №SUD2019181 та мобільний телефон марки «NOKIA 101», який було поміщено до спеціального пакету №SUD2019179 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, квитанція №501/21 від 14.04.2021 року про прийняття на тимчасове зберігання речей отриманих в ході кримінального провадження.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винуватість визнав, у вчиненому покаявся, надав викривальні щодо себе показання в суді.

Наведене свідчить, що обставиною, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст.91, ч. 1 ст.92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому покарання за ч.1 ст.309, 71,72 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо його не карати та дати ще один шанс на його виправлення.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69 КК України, оскільки останній під час відбування покарання з випробуванням повторно вчинив умисний кримінальний проступок, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та підтверджує його схильність до протиправної поведінки.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відносяться до категорії кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, його ставлення до вчиненого, відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи, посередньої характеристики за місцем проживання, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставин покарання. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про притягнення до кримінальної відповідальності та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що не зупинило його під загрозою покарання і свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість та призначає йому покарання у межах санкцій ч.1 ст. 309 КК України у виді арешту.

Під час судового розгляду, обмежень визначених у ч.3 ст.60 КК України судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений був засуджений 24.06.2020 року Ставищанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначено іспитовий термін тривалістю 2 (два) роки та відповідно до ст.76 КК України покладено обов`язки передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3.

Кримінальний проступок, який вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , та який є предметом вказаного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим після винесення вище вказаного вироку, тому суд на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, за правилами призначення покарання, застосовує принцип повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ставищанського районного суду Київської області від 24.06.2020 до покарання призначеного за новим вироком.

Згідно правової позиції, викладеної у п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково покарання (або його невідбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків суд застосовує положення ч.1 ст.71, ч.1 ст. 72 КК України.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

6. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов відсутній.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 будь-який захід забезпечення кримінального провадження не обирався. За таких обставин, початок строку відбуття покарання необхідно рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 після набранням вироку законної сили.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Питання документально підтверджених процесуальних витрат у вказаному кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст.124 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 50, 60, 65, 71, 72, 309 КК України, ст.ст.7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, шляхом повного приєднання до покарання призначеного цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ставищанського районного суду Київської області від 24.06.2020 року у виді 3 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, остаточно визначити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження за №0000485 від 02.04.2021 року, не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту фактичного затримання в порядку виконання даного вироку суду.

Речові докази:

- целофановий згорток зі вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №SUD2019181, який згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02.04.2021, квитанції №501/2021 передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП - знищити;

- мобільний телефон марки «NOKIA 101», який було поміщено до спеціального пакету №SUD2019179 та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02.04.2021 залишити власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121- 21/9605-НЗПРАП від 04.06.2021 року в сумі 1029,72 грн. та № СЕ-19/111-21/15527-НЗПРАП від 09.04.2021 року в сумі 1307,60 грн.

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1