Справа № 454/2376/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1420/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року,

з участю апелянта ОСОБА_6 ,
та перекладача ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою повернуто скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Сокальського районного суд Львівської області від 16 грудня 2021 року ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

ОСОБА_6 в доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що його право на звернення рідною (російською) мовою було порушено слідчим суддею. Він, житель м. Донецька, який у школі не вивчав українську мову, що підтверджується ксерокопією атестату про середню освіту. На даний час він є засуджений і його право на захист порушено судом першої інстанції, що суперечить Конституції України та міжнародному праву, а також ч. 3 ст. 29 КПК України. Зазначає, що відмова слідчим суддею у розгляді його скарги є дискримінацією його через мовне питання.

Слідчий суддя своє рішення про повернення скарги засудженому ОСОБА_6 мотивував тим, що скарга засудженим подана на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення не державною, українською, мовою, а російською, чим порушив вимоги законодавства, оскільки сторони, які беруть участь у справі подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою (ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики»).

Заслухавши доповідача, доводи апелянта на підтримку своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Частиною 1 ст. 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Частиною 2, 3 ст. 12 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою; суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Зі змісту положень ч. 1 ст. 29, ч.1 ст. 396 КПК України, ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що сторони, які беруть участь у кримінальному провадженні, мають подавати до суду письмові процесуальні документи, викладені державною мовою, за виключенням окремих випадків, передбачених законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини, «Bellet v. France» Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Одночасно, Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 487/2655/20, передбачив можливість залишення без руху скарги на ухвалу суду, яка написана не українською мовою.

Слідчим суддею дані вимоги закону були дотримані не в повній мірі.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 3 ст. 29 КПК України).

Як вбачається з матеріалів судового провадження, скарга засудженого ОСОБА_6 повернуто для приведення у відповідність саме із підстав викладення ним скарги не державною мовою, що є порушенням вимог ст. 29 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було допущено істотне порушення вимог процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 - скасувати, а справу направити для розгляду слідчим суддею до суду першої інстанції.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4