Дата документу 18.01.2022 Справа № 328/1969/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/1969/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/367/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Токмак Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, працює різноробочим в СФГ «Україна», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції з приміщенням Токмацького районного суду Запорізької області,
обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням Токмацького районного суду Запорізької області.

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 17 серпня 2021 року, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та призначити йому покарання у виді громадських робіт.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Вважає, що призначене судом покарання у виді арешту не відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Кваліфікацію та доведеність його вини він не оспорює.

Враховуючи дані, що характеризують його особу, суд першої інстанції призначив йому занадто суворе покарання.

При призначенні покарання суд першої інстанції належним чином не врахував всі дані про його особу, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання.

Вказує на те, що він та сторона обвинувачення просили суд першої інстанції призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Окрім того, зазначає, що вчинення ним неправомірних дій щодо потерпілої ОСОБА_8 є наслідком неправомірної поведінки самої потерпілої, яка так само вчиняла стосовно нього домашнє насильство, у зв`язку з чим 27 квітня 2021 року щодо потерпілої складено протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з вироком суду, відповідно до ст.ст.3, 28 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року впровадив в Україні протидію дискримінації за гендерною ознакою, імплементацію міжнародних стандартів протидії насильству, забезпечення комплексного підходу до запобігання будь-яким формам насильства в сім`ї, а також додаткових заходів, спрямованих на створення запобіжних і захисних механізмів боротьби з усіма формами насильства.
Згідно зі ст.126-1 Кримінального кодексу України, домашнє насильство - це умисне, систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
ОСОБА_6 в період з 12 грудня 2020 року по 29 червня 2021 року, порушуючи вимоги вказаного законодавства, умисно, систематично, кожного разу окремо на ґрунті особистих неприязних відносин до дружини ОСОБА_8 , провокував з нею словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчиняв відносно ОСОБА_8 , психологічне насильство у вигляді словесних образ, що полягли у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою та спричиняли приниження гідності потерпілої ОСОБА_8 , а також висловлював погрози фізичною розправою на адресу ОСОБА_8 , що призвело до психологічних страждань останньої, погіршення якості життя у формі фізичного дискомфорту, втрати повноцінного відпочинку, у тому числі втрати позитивних емоцій, набуття негативних переживань.
12 грудня 2020 року приблизно о 22 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою та погрожуванні фізичною розправою.
За вказані дії постановою Токмацького районного суду Запорізької області №328/261/21 від 02 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства.
Крім цього, продовжуючи свої систематичні дії, направлені на вчинення домашнього насильства в сім`ї, 03 лютого 2021 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 насильство психологічного характеру, а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою.
За вказані дії постановою Токмацького районного суду Запорізької області №328/369/21 від 10 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства в сім`ї особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Крім цього, продовжуючи свої систематичні дії, направлені на вчинення домашнього насильства в сім`ї, 15 квітня 2021 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_6 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 насильство психологічного характеру, а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою.
За вказані дії постановою Токмацького районного суду Запорізької області №328/1187/21 від 27 квітня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства в сім`ї особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
27 червня 2021 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , будучи тричі притягнутим Токмацьким районним судом Запорізької області до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, продовжуючи свої умисні систематичні дії, направлені на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з дружиною ОСОБА_9 , в ході якої ображав її грубою нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань останньої, погіршення якості життя у формі фізичного дискомфорту, втрати повноцінного відпочинку, у тому числі втрати позитивних емоцій, набуття негативних переживань.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; потерпілу, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ст.126-1 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з вимогами ст.ст. 50,65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З оскаржуваного вироку суду убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, те, що він має постійне місце проживання, офіційно працює, характеризується позитивно як за місцем роботи так і за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні 4-х малолітніх дітей. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді арешту строком на два місяці.

Разом з тим, суд не вмотивував належним чином своє рішення в цій частині та не вказав, чому виправлення обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги фактичні обставини провадження та відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, свою вину визнає та піддає критиці свою протиправну поведінку, з потерпілою примирився та остання також просить пом`якшити призначене обвинуваченому покарання, претензій до нього не має, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що вирок суду на підставі ст.ст.408, 414 КПК України підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання, з його пом`якшенням, та вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та на думку колегії суддів, буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407-409, 414 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ст.126-1 КК України змінити в частини призначеного ОСОБА_6 покарання, пом`якшивши його.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4