КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/785/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
26 січня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ПП «ВЕРОНА 9» адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року, -
представника ПП «ВЕРОНА 9» адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що викладені у рішенні висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а при його ухваленні слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду та істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, що в сукупності перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Апелянт вказує на те, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся в порушення ч. 1 ст. 172 КПК України без участі іншого власника майна. В ч. 2 ст. 172 КПК дійсно, передбачено, що клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення в тому числі іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Однак жодного обґрунтування вказаної необхідності в описовій частині клопотання не зазначено. В ухвалі слідчий суддя вирішила взагалі не згадувати хто є власником майна на яке накладено арешт, та обґрунтовувати чому його не було викликано для участі у судовому засіданні, обмежившись лише посиланням на ст. 172 КПК України.
Апелянт звертає увагу на те, що ПП «ВЕРОНА 9» дійсно є замовником будівництва «Будівництво житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом на перетині вул. Академіка Глушкова та Академіка Заболотного, вул. Академіка Заболотного, 1 у Голосіївському районі м. Києва», у зв`язку з чим саме ПП «ВЕРОНА 9» є власником незавершеного будівництвом об`єкту нерухомості, на який слідчим суддею накладено арешт. Хоча в резолютивній частині рішення суду взагалі зазначено, що арешт накладено на «об`єкт», без конкретизації чи є цей об`єкт взагалі об`єктом нерухомості.
Також апелянт зазначає про не доведення прокурором необхідності накладення арешту та не наведено жодного доказу того, що арештоване майно являється доказом вчинення будь-якого правопорушення. А також наявності ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, що не було враховано слідчим суддею під час судового розгляду.
Крім того апелянт вказує на те, що слідчим суддею не враховано наслідки для ПП «ВЕРОНА 9» та третіх осіб (інвесторів будівництва та підрядних підприємств). Накладення арешту вкрай негативно впливає на фінансово-господарську діяльність не тільки ПП «ВЕРОНА 9» як замовника будівництва, але і на цілий ряд підрядних підприємств (25 підрядних організацій), окрім того призвело до надмірного обмеження підприємницької діяльності та більш того до негативних наслідків для майбутніх власників нерухомості, яка будується.
Так, враховуючи, що реалізація проекту з будівництва є досить дороговартісною, заборона проведення будівельних робіт на земельній ділянці, призводить до ускладнення щодо розрахунків з кредиторами, підрядниками, неможливості сплати за оренду техніки, тощо.
Також апелянт звертає увагу на те, що рішенням слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року було відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання прокурора про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ПП «ВЕРОНА 9» адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встанолено, що 12.08.2021 близько 11 год. 33 хв. на об`єкті будівництва за замовленням ПП «Верона 9»: «Будівництво житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом на перетині вул. Академіка Глушкова та Академіка Заболотного, вул. Академіка Заболотного, 1 у Голосіївському районі м. Києва" друга черга, будинок 3, секція 1 (далі об`єкт будівництва), генеральним підрядником якого є ТОВ «АРСАН-БУД», працівник підрядної організації ТОВ «АГЕНТ БУД» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, впав з висоти, внаслідок чого загинув.
Так, 12.08.2021 в ході проведення огляду місця події встановлено, що поруч з об`єктом будівництва, біля лівого кута будинку на відстані близько 10-ти метрів виявлено труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, проведено огляд 33-ти поверхового будинку № 3, другої черги, секція 1 об`єкту «Будівництво житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом на перетині АДРЕСА_1 » та виявлено проведення будівельних робіт, встановлено відсутність огорожі на деяких поверхах, наявність будівельних матеріалів. Однак, встановити місце падіння ОСОБА_9 не представилося за можливе, оскільки свідки та очевидці зазначеної події відсутні. У зв`язку з цим, вказаний об`єкт будівництва слідчим опечатано сигнальною стрічкою.
У подальшому встановлено, що ОСОБА_9 працював на зазначеному об`єкті будівництві на підставі цивільно-правової угоди №27-05-21/1 від 27.05.2021 у ТОВ «АГЕНТ БУД» та здійснював роботи по влаштуванню цегляної кладки, а ТОВ «АГЕНТ БУД» здійснює будівельні роботи, зокрема, з влаштування цегляної кладки стін та перегородок із повнотілої цегли та перегородок із газобетонних блоків на об`єкті будівництва на підставі договору підряду №030520-ЗБЛЗ.1-ЦК від 03.05.2020, укладеного з генеральним підрядником ТОВ «АРСАН-БУД».
Органом досудового розслідування 14.09.2021 призначено судову експертизу безпеки життєдіяльності та охорони праці за експертною спеціальністю 10.5 «Дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці» з метою встановлення причин нещасного випадку та обставин, що їх обумовили. Для встановлення вказаних обставин, експертам необхідно буде здійснити виїзд на місце події, у зв`язку з чим, виникла необхідність у накладенні арешту на будівництво із забороною проведення подальших будівельних робіт, так як подальше будівництво порушить обстановку, що була на момент здійснення вказаної події, що може у подальшому привести до знищення слідів чи інформації, яка може мати значення для складання висновку експерта.
Крім цього, відповідно до Постанови КМУ від 17 квітня 2019 року № 377 «Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками (п. 10 Порядку). Відповідно до п. 14 Порядку Держпраці та/або її територіальним органом утворюється комісія із спеціального розслідування (далі - спеціальна комісія). Спеціальна комісія утворюється протягом одного робочого дня після отримання від роботодавця письмового повідомлення про нещасний випадок або за інформацією, отриманою з інших джерел (органу досудового розслідування, звернень потерпілого або членів його сім`ї чи уповноваженої ними особи, первинних організацій і територіальних об`єднань профспілок). Тобто, для проведення спеціальної перевірки на підприємстві з приводу нещасного випадку створюється комісія до складу якої входять, в тому числі, уповноважені працівники територіального органу Держпраці, у вказаному випадку, працівники Головного управління Держпраці у Київській області. З метою встановлення всіх обставин, що могли впливати на вказану подію в момент коли трапився нещасний випадок, членам спеціальної комісії необхідно оглянути місця де сталася подія, тобто здійснити огляд об`єкту будівництва.
14.12.2021 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час звернення із вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вказаного у клопотанні майна, належним чином не перевірив, не обґрунтував та не зазначив в ухвалі мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів, а орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Крім того, як вбачається зі змісту клопотання подія, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України відбулась на об`єкті «Будівництво житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом на перетині вул. Академіка Глушкова та Академіка Заболотного, вул. Академіка Заболотного, 1 у Голосіївському районі м. Києва" друга черга, будинок 3, секція 1, ще 12.08.2021. Проте прокурор з клопотанням про арешт майна, а саме вказаного об`єкту незавершеного будівництва звертається лише 11.10.2021 року, зі спливом двох місяців після внесення відомостей про вказане кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому не вказує, які сліди злочину зберігаються на вказаному об`єкті незавершеного будівництва.
Ті обставини, на які послався слідчий суддя при накладенні арешт на майно, зокрема, що вказаний об`єкт «Будівництво житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом на перетині вул. Академіка Глушкова та Академіка Заболотного, вул. Академіка Заболотного, 1 у Голосіївському районі м. Києва" друга черга, будинок 3, секція 1, має відношення до кримінального провадження і таким чином може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не підтверджуються матеріалами справи.
Посилання прокурора у клопотанні на те, що 12.08.2021 близько 11 год. 33 хв. на об`єкті будівництва за замовленням ПП «Верона 9»: «Будівництво житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом на перетині вул. Академіка Глушкова та Академіка Заболотного, вул. Академіка Заболотного, 1 у Голосіївському районі м. Києва" друга черга, будинок 3, секція 1 (далі об`єкт будівництва), генеральним підрядником якого є ТОВ «АРСАН-БУД», працівник підрядної організації ТОВ «АГЕНТ БУД» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, впав з висоти, внаслідок чого загинув, не є достатньою підставою для накладення арешту, оскільки сам по собі факт порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою не свідчить про те, що вказаний об`єкт є речовим доказом.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що арешт на вказаний об`єкт нерухомості необхідно накласти з метою збереження речових доказів, за наявності обставин, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Однак, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що об`єкт «Будівництво житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом на перетині вул. Академіка Глушкова та Академіка Заболотного, вул. Академіка Заболотного, 1 у Голосіївському районі м. Києва" друга черга, будинок 3, секція 1, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена постанова слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 від 12.08.2021 про визнання вказаного об`єкта нерухомості речовим доказом є формальною.
Таким чином, арешт на вказаний об`єкт нерухомості з метою забезпечення збереження речових доказів, як зазначається у клопотанні, з урахуванням зазначеного, є необґрунтованим.
Також колегія суддів бере до уваги, наданий під час апеляційного розгляду стороною захисту акт спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 12.08.2021 об 11 год. 00 хв. на (в) ТОВ «АГЕНТ БУД», який затверджений заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області ОСОБА_11 від 04.01.2022, з якого вбачається, що особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування (у разі складення тимчасового акта за формою Н-1) є ОСОБА_9 , який виконував роботу на умовах цивільно-правової угоди з ТОВ «АГЕНТ БУД», не організував робоче місце під час підготовчих робіт відповідно до вимог цивільно-правової угоди і нормативно-правових актів з охорони праці, чим порушив пункт 2.1.5. розділу 2 Цивільно - правової угоди від 27.05.2021 року за №27-05-21/1.
З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на вище вказане майно, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи юридичної особи з потребами досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для володільця майна.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.
На переконання колегії суддів, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах, не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права володіння ПП «ВЕРОНА 9», здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння майном зазначеної юридичної особи здійснено без законних на те підстав.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині необґрунтованості накладення арешту на майно, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, у зв`язку з тим, що на думку колегії суддів, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК Українине надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, яке перебувало у володінні ПП «ВЕРОНА 9», здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право володільця майна на мирне володіння таким майном здійснено без законних на те підстав.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника ПП «ВЕРОНА 9». адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4