ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/793/22 Справа № 186/1534/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року про продовження строків тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Солнцево Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, -
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року клопотання прокурора задоволено частково, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 30 днів, до 15 лютого 2022 року включно.

Визначено заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 124.050 грн 00 коп., з покладанням процесуальних обов`язків передбачених ст.194 КПК України. У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суддя вказав про неможливість запобігання виявленим ризикам у інший спосіб, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі може продовжувати реалізовувати незаконний збут наркотичних речовин, незаконно впливати на свідків та, усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від органів слідства та суду. При визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави судом враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду такими, що суперечать матеріалам провадження. Зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази заявлених ризиків, ризик переховування від слідства та суду вважає безпідставним, оскільки 05 серпня 2021 року добровільно видав наркотичні речовини, та за першим викликом з`являвся до слідчого. Визначений розмір застави вважає неспіврозмірним.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її в повному обсязі; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність; перевіривши надані матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду про існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та вірно оцінені судом першої інстанції у контексті застосування запобіжного заходу.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неврахування судом даних про його особу є безпідставними з огляду на наступне.
Так, обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням чи збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, у великих розмірах, а саме загальна маса вилученого метамфетаміну становить 1,867 г, який було було розфасовано у 22 прозорі пакети, що свідчить про можливу мету збуту останнього, і за який Кримінальним кодексом України передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. У зв`язку з цим, на думку колегії суддів, ризики переховування від суду, впливу на свідків, продовження злочинної діяльності щодо незаконного збуту наркотичних речовин існують і є вагомими.
Твердження обвинуваченого щодо надмірної суворості обраного запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованим у зв`язку із вищенаведеним, а також враховуючи, що судом першої інстанції визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у сумі, співрозмірній з тяжкістю скоєного злочину та відомостями про його особу.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 від вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є вагомими, з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу не зменшилися та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Не може колегія суддів визнати обґрунтованими і доводи захисту про незаконність розміру застави, визначеного судом, оскільки таке рішення ґрунтується на вимогах ст. 182 ч. 5 п. 2 КПК.
Віповідно до вимог даної норми слідчий суддя, суд визначає розмір застави щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
Визначаючи розмір застави у вказаних межах, суддя прийшов до обгрунтованого висновку, що застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 124050 грн 00 коп., зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обовязків, які на нього будуть покладені у разі її внесення останнім.
Дані про особу підозрюваного, на думку колегії суддів, в даному випадку не дають достатніх підстав для зменшення суми застави, оскільки сукупність вищенаведених ризиків та відомостей свідчить про дієвість саме такого розміру застави для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків. Крім того, обвинуваченим не наведено переконливих міркувань щодо неможливості внесення застави у визначеному судом розмірі.
Також приймається до уваги, що запобіжний захід, застосований до обвинуваченого, оскаржуваною ухвалою суду було продовжено на нетривалий строк, і за збігом короткого часу питання про доцільність подальшого тримання останнього під вартою знову буде предметом судового розгляду.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою і не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги та її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого, за ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4