Справа № 461/3214/21
Провадження № 1-кс/461/6039/21
У Х В А Л А
про арешт майна
29.10.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про надання дозволу на арешт майна, -
Подане клопотання мотивує необхідністю запобігання можливості приховання, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна.
Слідча в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, однак, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України. Одночасно із поданим клопотанням, слідча звернулася до суду про слухання справи без її участі; клопотання підтримав просив задовольнити.
Враховуючи положення ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливим провести судовий розгляд без повідомлення власника майна.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи вчинили незаконні дії з метою надання земельних ділянок у приватну власність з одночасним вилученням їх із земель державного лісового фонду, а саме кв.19 вид. 37, 38, 43, 52, Волосянківського лісництва Славське ДЛГП "Галсільліс", проте дані земельні ділянки у встановленому Законом порядку не вилучалася і цільове призначення не змінювалось.
24.03.2021 Львівською обласною прокуратурою на підставі інформації отриманої з Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс», вбачаються факти вибуття із державної власності та постійного користування Славського ДЛГП «Галсільліс» у приватну власність земельних ділянок лісогосподарського призначення площею 1,6763 га та площею 0,8471 га.
В той же час вказані земельні ділянки із земель державного лісового фонду Славське ДЛГП "Галсільліс" у встановленому законом порядку не вилучалися і цільове призначення не змінювалося. Незаконне надання вищевказаних земельних ділянок державного лісового фонду підтверджена листом Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» №49 від 10.02.2021.
09.11.2020 року зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_6 , яку 10.12.2020 на підставі договору купівлі-продажу, останній відчужив ОСОБА_7 .
Отже, згідно вище описаних даних, можна зробити висновок, що реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , належить одній і тій же особі, яка змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_5 .
Документи, які б свідчили про зміну цільового призначення земельних ділянок із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення відсутні.
Також не виявлено документів, які б свідчили про прийняття уповноваженим органом державної влади рішень про вилучення вказаних ділянок з постійного користування лісогосподарського підприємства.
Більше того, в наказах про затвердження проектів землеустрою зазначено, що земельні ділянки надаються без зміни цільового призначення.
Водночас, згадані накази Головного управління Держгеокадастру у Львівській області підписано заступником начальника управління начальником управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_9 .
Більше того, такі накази не були опубліковані на офіційному сайті ГУ Держгеокадастру у Львівській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що накладення арешту на вказані документи проводиться з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також те, що вказані вище документи містять відомості про обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, виникла необхідність у накладені арешту на дане майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя ,-
клопотання задовольнити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1