Справа №459/281/21
Провадження № 1-кп/459/253/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді кримінальне провадження № 0000690 від 04.11.2020 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сокаль Львівської області, українця, громадянина України, з освітою середньою спеціальною, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи для вчинення шахрайських дій доступ до комп`ютерної мережі Інтернет, який забезпечувався засобами електронно-обчислювальної техніки (ноутбук, смартфон, комп`ютер), з початку травня 2020 року розміщував у месенджерах «VIBER» та «TELEGRAM» в різноманітних спільнотах за номером мобільного телефону оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_1 оголошення щодо продажу кросівок, яких у володінні чи іншому користуванні не мав.

16.05.2020 до ОСОБА_4 у мессенджері «VIBER», який зареєстрований за номером мобільного; телефону оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_1 , надіслала повідомлення потерпіла ОСОБА_6 , яка домовилася з обвинуваченим щодо купівлі шести пар кросівок на суму 1100 гривень, після чого о 16.10 год. на банківську карту банку «Приват Банк» № НОМЕР_2 , власником якої являється обвинувачений, перерахувала 1100 гривень. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, а саме шість пар кросівок, обвинувачений заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1100 гривень.

Окрім цього, 16.05.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за вказаним вище номером мобільного телефону написала потерпіла ОСОБА_7 , яка домовилася з обвинуваченим щодо купівлі двох пар кросівок на суму 380 гривень. Після цього о 10.12 год. на вище зазначену банківську карту, власником якої являється обвинувачений, перерахувала 380 гривень. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, а саме дві пари кросівок, діючи повторно, обвинувачений заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 380 гривень.

27.05.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER» який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_8 , яка домовилася з обвинуваченим щодо купівлі двох пар кросівок на суму 400 гривень. Того ж дня о 18.51 год. на ту ж банківську карту, власником якої являється обвинувачений, перерахувала 400 гривень. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди у розмірі 400 гривень.

28.05.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_10 , яка домовилася з обвинуваченим щодо купівлі двох пар кросівок на суму 400 гривень. Того ж дня о 14.38 год. на ту ж банківську карту, власником якої являється обвинувачений, перерахувала 400 гривень. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 400 гривень.

Окрім цього, 28.05.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_11 , яка домовилася з обвинуваченим щодо купівлі чотирьох пар кросівок на суму 670 гривень. Того ж дня о 17.12 год. та о 17.42 год. на ту ж банківську карту, власником якої являється обвинувачений, перерахувала 500 та 170 гривень. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 670 гривень.

29.05.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «TELEGRAM», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_12 , яка домовилася з ним щодо купівлі двох пар кросівок на суму 500 гривень. Того ж дня о 14.35 год. на ту ж банківську карту, власником якої являється обвинувачений, остання перерахувала 500 гривень. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 500 гривень.

30.05.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «TELEGRAM», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_13 , яка домовилася з ним щодо купівлі шести пар кросівок на суму 2000 гривень. Того ж дня о 15.09 год. на вище зазначену банківську карту, власником якої являється обвинувачений, вона перерахувала 2000 гривень. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 2000 гривень.

30.05:2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER» який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написав потерпілий ОСОБА_14 , який домовився з ним щодо купівлі одної пари кросівок вартістю 500 гривень. Того ж дня о 12.56 год. на банківську карту, власником якої являється обвинувачений, перерахував 500 гривень. Однак ОСОБА_4 , маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, заволодів даними коштами, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 500 гривень.

14.06.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_15 , яка домовилася з ним щодо купівлі трьох пар кросівок вартістю 500 гривень. Того ж дня о 18.35 год. на банківську карту, власником якої являється обвинувачений, перерахувала 500 гривень. Однак обвинувачений, маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, заволодів даними коштами, чим завдав потерпілій ОСОБА_15 матеріальної шкоди на суму 500 гривень.

20.06.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_16 , яка домовилася з ним щодо купівлі трьох пар кросівок вартістю 500 гривень. Того ж дня о 19.13 год. на вказану вище банківську карту, власником якої являється обвинувачений, перерахувала 500 гривень. Однак обвинувачений, маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, заволодів даними коштами, чим завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 500 гривень.

27.06.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_17 , яка домовилася з ним щодо купівлі трьох пар кросівок на суму 500 гривень. Того ж дня о 13.30 год. вона перерахувала вказану суму на зазначену банківську карту, власником якої являється обвинувачений. Однак останній, маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, заволодів даними грошовими коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди на суму 500 гривень.

18.08.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_18 та домовилася з ним щодо купівлі двох пар кросівок на суму 250 гривень. Того ж дня о 22.45 год. вона перерахувала вказану суму на банківську карту, власником якої являється обвинувачений. Маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, обвинувачений заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_18 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 250 гривень.

19.08.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_19 , яка домовилася з ним щодо купівлі трьох пар кросівок на суму 500 гривень. Того ж дня о 15.32 год. та 15.57 год. вона перерахувала 300 грн. та 200 грн. на вказану вище банківську карту, власником якої являється обвинувачений. Маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно ОСОБА_4 , заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_19 матеріальної шкоди на загальну суму 500 гривень.

19.08.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_20 та домовилася з ним щодо купівлі двох пар кросівок на суму 500 гривень. 20.08.2020 о 18.45 год. вона перерахувала зазначену суму на вказану вище банківську карту, власником якої являється обвинувачений. Маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_20 матеріальної шкоди на загальну суму 500 гривень.

05.09.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_21 та домовилася з ним щодо купівлі п`ятьох пар кросівок на суму 300 гривень. Того ж дня о 10.04 год. вона перерахувала вказану суму на ту ж банківську карту, власником якої являється обвинувачений. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, обвинувачений заволодів даними коштами, чим завдав потерпілій ОСОБА_21 матеріальної шкоди на загальну суму 300 гривень.

09.09.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, що зазначений вище, написала потерпіла ОСОБА_22 , яка домовилася з ним щодо купівлі шести пар кросівок на суму 1500 гривень. Того ж дня о 21.15 год. вона перерахувала вказану суму на вище зазначену банківську карту, власником якої являється обвинувачений. Однак останній, маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, заволодів даними коштами, чим завдав ОСОБА_22 матеріальної шкоди на суму 1500 гривень.

14.09.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «УІВЕЯ», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_23 , яка домовилася з ним щодо купівлі чотирьох пар кросівок на суму 300 гривень. Того ж дня о 22.04 год. вона перерахувала вказану суму на вказану банківську карту, власником якої являється обвинувачений. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, чим завдав потерпілій ОСОБА_23 матеріальної шкоди на загальну суму 300 гривень.

20.09.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за вище зазначеним номером мобільного телефону, написав потерпілий ОСОБА_24 , який домовився з ним щодо купівлі шести пар кросівок на суму 1000 гривень. Того ж дня о 10.17 год. він перерахував казану суму на вказану вище банківську карту, власником якої являється обвинувачений. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, чим завдав потерпілому ОСОБА_24 матеріальної шкоди на суму 1000 гривень.

24.09.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_25 , яка домовилася з ним щодо купівлі трьох пар кросівок на суму 500 гривень. Того ж дня о 19.00 год. вона перерахувала вказану суму на вказану банківську карту, що належала ОСОБА_4 .. Однак останній, маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, заволодів даними коштами, чим завдав ОСОБА_25 матеріальної шкоди на суму 500 гривень.

26.09.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_26 , яка домовилася з ним щодо купівлі трьох пар кросівок на суму 500 гривень. Того ж дня о 11.54 год. на банківську карту обвинуваченого перерахувала вказані кошти. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, чим завдав потерпілій ОСОБА_26 матеріальної шкоди на загальну суму 500 гривень.

01.10.2020 до ОСОБА_4 у месенджері «VIBER», який зареєстрований за тим же номером мобільного телефону, написала потерпіла ОСОБА_27 , яка домовилася з ним щодо купівлі двох пар кросівок на суму 800 гривень. Того ж дня о 22.01 год. та 03.10.2020 о 06.15 год. вона перерахувала по 400 грн. на вище вказану банківську карту обвинуваченого. Однак маючи наперед визначений умисел не відправляти товар, діючи повторно, ОСОБА_4 заволодів даними коштами, завдавши потерпілій ОСОБА_27 матеріальної шкоди на загальну суму 800 гривень.

За згодою сторін згідно із ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів, зібраних у ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи по даному провадженні допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на особу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину свою у вчиненому визнав повністю у обсязі пред`явленого обвинувачення. Підтвердив, що у період з 16.05.2020 року до 01.10.2020 року , використовуючи доступ до комп`ютерної мережі Інтернет, розміщував у месенджерах «VIBER» та «TELEGRAM» в різноманітних спільнотах за номером мобільного телефону НОМЕР_1 оголошення щодо продажу кросівок, яких у володінні чи іншому користуванні не мав. Потерпілі надсилали грошові кошти за вартість товару на його банківську карту банку «Приват Банк». Однак наміру відправляти товар потерпілим не мав та заволодів даними грошовими коштами. На даний час він повістю відшкодував завдані збитки. У вчиненому щиро кається.

Потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. (а.с. 70-86).

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Вина обвинуваченого у тому, що він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та незаконних операцій із використанням електронно- обчислювальної техніки, повторно.

Ці дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.190 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди як обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Разом з тим суд враховує і особу обвинуваченого, що є людиною молодого віку, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження учинення нових злочинів можливе без відбування ним покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним за ч.3 ст.190 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Після набрання вироком законної сили речові докази по справі, що є письмовими документами та цифровими дисками, відповідно до ст.100 КПК України залишити при матеріалах кримінального провадження, банківську картку «Visa gold» АТ КБ «ПриватБанк», банківську картку «Універсальна» № НОМЕР_2 , мобільний телефон «Microsoft» ІМЕІ: НОМЕР_3 , мобільний телефон «Bravis» ІМЕІ: НОМЕР_4 в якому наявна сім-карта № НОМЕР_1 , системний комп`ютерний блок «BRESSO», ноутбук «DELL» із написом service TAG (s/n)15GDC42 Express service code, зарядний пристрій до ноутбука, чорна тканинна сумка до ноутбука, хард-диск Toshiba s/n y6hzp5botG54eHDKGB13R2A01T - повернути ОСОБА_4 ..

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1