Справа № 274/7631/20
Провадження №1-кп/0274/442/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2021 року м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Брусилів, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ОСОБА_4 в період часу з 20 год. 00 хв. 01.10.2019 по 03 год. 00 хв. 02.10.2019, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом відчинення хвіртки, проник на огороджену територію, де неподалік вхідних дверей до будинку, помітив велосипед марки "Україна", належний ОСОБА_5 , який останній зберігав на території подвір`я.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю власника майна, також усвідомлюючи, що його дії не будуть помічені іншими особами, таємно викрав велосипед марки «Україна» вартістю 1300 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
В подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у інше сховище, ОСОБА_4 , вчинив з злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав в повному обсязі. Дав показання, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення. Щиро розкаюється у вчиненому злочині та просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має (а.с. 19).
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч. 3 ст. 185 КК України, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше сховище.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно з ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання останнього, судом не встановлено.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, критично ставиться до вчиненого.
З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цим законом - 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.
Суддя ОСОБА_1