ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/3361/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що з урахуванням даних про особу засудженого, який хоча і має заохочення, проте допускав порушення режиму відбування покарання, за що на нього були накладені стягнення, які на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення погашені у встановленому законом порядку, а також враховуючи його ставлення до праці та поведінку за весь час відбуття покарання, підстав вважати, що засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, не вбачається.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим. Вказує, що він відбув більше ніж 2/3 строку покарання , йому залишилося відбувати 9 місяців.
Вважає, що він довів своє виправлення, оскільки має вже три заохочення, позитивно характеризується, приймає участь в заходах виховного характеру, працевлаштований на безоплатній основі, проявляє ініціативу у виконанні робіт з благоустрою.
Крім того, поза увагою суду залишилось, що він визнав вину у скоєному злочині, щиро розкаявся, має місце проживання, невідбутий термін покарання є незначним, після звільнення з місць позбавлення волі має намір працевлаштуватися.
У зв`язку з погашенням одного стягнення та зняття у встановленому порядку іншого стягнення , він вважається таким, що не має стягнень.
Засуджений ОСОБА_7 , будучи завчасно повідомленим про час та місце розгляду судового провадження, не виявив бажання брати участь в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
В той же час, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне.
Засуджений ОСОБА_7 раніше судимий :
1)18.02.2003 р. Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 3 місяців виправних робіт;
2)21.10.2003 р. Зарічним районним судом м. Суми за ч.2 ст. 186, ст. ст. 69, 353, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
3)27.03.2006 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 189 , ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі ;
1)27.11.2012 р. Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строк1 рік 6 місяців.
Початок строку 24.07.2018 р. Кінець строку 24.07.2022 р.
Наразі ОСОБА_7 засуджений вироком Сумського районного суду Сумської області від 07.06.2018 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Згідно наданої особової справи та зі змісту характеристики на засудженого слідує, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі з 24.07.2018 року .
Під час тримання в Державній установі «Сумська УВП» вимоги режиму не порушував, адміністрацією не заохочувався, до праці не залучався.
З 23.08.2018 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання допускав порушення режиму відбування покарання, за що був покарний у дисциплінарному порядку, заохочувався адміністрацією установи для стимулювання право слухняної поведінки.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає. По відношенню до представників адміністрації ввічливий. Норм санітарії та особистої гігієни намагається дотримуватись, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку.
До праці ставиться посередньо, намагається виконувати доручену роботу у повному обсязі. Виконує роботи із самообслуговування , додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з достатньою ініціативністю.
Входить до складу ради колективу засуджених відділення як голова ради. На профілактичному обліку не перебуває.
За весь період відбування покарання характеризується посередньо.
Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що засуджений має два заохочення: від 27.07.2020 року у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, від 08.02.2021 року у виді дострокового зняття раніше накладеного стягнення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Також до засудженого було застосовано два стягнення: 06.12.2019 р. у виді догани за неввічливу поведінку до іншого засудженого та від 18.09.2020 р. у виді ДІЗО 5 діб за неввічливу поведінку до іншого засудженого, вчинення дрібного хуліганства.
Крім того відповідно до постанови від 15.10.2021 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки засудженому ОСОБА_7 оголошено подяку.
Між тим, з рапортів співробітників установи виконання покарань вбачається, що 08.07.2021 року ОСОБА_7 вчинив дрібне хуліганство.
Відповідно до протоколу засідання дисциплінарної комісії Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 14.07.2021 року за неввічливу поведінку до іншого засудженого поставлено не застосовувати до засудженого заходу стягнення, а обмежитись профілактичною бесідою.
Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, з урахуванням даних, що містяться у характеристиці та особовій справі, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на даний час не став на шлях виправлення.

Крім того, колегія суддів враховує , що ОСОБА_7 неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, відбував покарання у місцях позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, продовжив свою злочинну діяльність та вчинив новий злочин, що в цілому підтверджує підвищену суспільну небезпеку та сталу антисоціальну поведінку засудженого ОСОБА_7 направлену на вчинення умисних кримінально-караних діянь проти власності, та не свідчить про те, що він стає на шлях виправлення і перевиховання.

Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку щодо необхідності умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що протягом всього строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, хоча і маєзаохочення, проте неодноразово допускав порушення вимог режиму відбування покарання, що не доводить його виправлення на краще.

Таким чином правильним є висновок суду, що умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 є передчасним.
Посилання в апеляційній скарзі засудженого на дані щодо його поведінки, зокрема отриманих ним заохочень, відношення до скоєного злочину, незначний невідбутий строк покарання вже комплексно досліджені судом першої інстанції при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення, а підстав для надання їм іншої оцінки колегія суддів не вбачає.
Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді