СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/834/21
Провадження №1-кп/547/110/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000321, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.08.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, непрацюючого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
До Семенівського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000321 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.08.2021 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_5 знаходився в альтанці біля магазину "Продукти", який розташований за адресою: вул. Шевченка, 41, с. Василівка, Кременчуцького (бувший Семенівський) району Полтавської області, де в цей час до нього за стіл сів ОСОБА_4 та з яким вони разом розпивали алкогольні напої. В цей час між останніми на грунті неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_5 , маючи прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки в ліву область обличчя потерпілого ОСОБА_4 який знаходився у скляних окулярах, які від нанесеного удару розбилися та осколки потрапили в ліве око останнього. Згідно висновку експерта № 173 від 27.08.2021 року ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді контузії тяжкого ступеню, сукон`юнктивального розриву склери, тотальної гіфами, гемофтальму, перелому стінок орбіти, відшарування сітківки, гематоми та ран повік лівого ока, перелому кісток носу зі зміщенням вправо, перелому передньої стінки орбіти, перелому латеральної та медіальної стінок лівої орбіти, пара-та ретробульбарної емфіземи зліва, лівобічної гематосинуситу.
Тілесні ушкодження у вигляді контузії тяжкого ступеню, сукон`юнктивального розриву склери, тотальної гіфами, гемофтальму, перелому стінок орбіти, відшарування сітківки, гематоми та ран повік лівого ока, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до втрати зору на ліве око, що зумовило стійку втрату працездатності понад одну третину.
Ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням в право на та лівобічного гематосинуситу, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило стійку втрату працездатності не менш як на одну третину, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні даного кримінального правопорушення та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Разгом з тим зазначив, що враховуючи щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, поклавши на нього певні обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, вказав, що дійсно на грунті неприязних відносин між ним та потерпілим виникла сварка, внаслідок чого обвинувачений спричинив потерпілому тілесні ушкодження.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вирішив недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння учасниками змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого.
Заслухавши обвинуваченого суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тілесному ушкодженні, що спричинило стійку втрату працездатності не менш як на одну третину, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
Санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Дії ОСОБА_5 кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило стійку втрату працездатності не менш як на одну третину.
Відповідно до ст. 12 КК України дане правопорушення відноситься до тяжких злочинів.
При призначенні покарання також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який повністю визнав свою винуватість, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання суд вважає за можливе застосувати щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Верховний Суд у справі № 759/7784/15-к визначив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Обвинувачений визнав свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю, осуджує свою поведінку. Пропонував потерпілому допомогу на лікування, потерпілий відмовився, що підтвердив в судовому засіданні. Бажає надати допомогу.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів.
Відповідно до досудової доповіді Семенівського районного сектору філії державної установи "Центр пробації" в Полтавській області ОСОБА_6 від 05.11.2021 за № 25/25/1191-21, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення відповідно до результатів оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 , можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).
На думку органу пробації виконання покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на ОСОБА_5 додаткових обов`язків: відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України:
1)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
2)працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Водночас суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть виправленню обвинуваченого.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 337, 373, 374, 392 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. ст. 75,76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3- річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1