31.08.2021
Справа № 642/5967/18
Провадження № 1-кп/642/84/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2021 року

судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

за участю секретаря ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілих - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л И :

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

По даному кримінальному провадженню в ході досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали колегії суддів Ленінського районного суду м. Харкова від 01.07.2021 року запобіжний захід, обраний відносно вищезазначених обвинувачених, у вигляді тримання під вартою, був продовжений на 60 днів, а саме до 28.08.2021 року включно.

Проведення подальшого судового розгляду даної справи є неможливим у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_14 у щорічній тарифній відпустці.

Законом України № 558-IX від 13 квітня 2020 року «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Розгляд окремих питань під час судового провадження здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до нього вказаного запобіжного заходу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з наведеними положеннями членами колегії суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_4 вважав необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою на 60 днів, зазначивши, що вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу не змінилися та продовжують існувати, свідок сторони обвинувачення не допитаний, а тому якщо обвинувачені, будуть знаходиться на волі, то вони зможуть перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідка, який на даний час не допитаний в суді, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду. Також слід врахувати, що обвинувачений ОСОБА_6 в ході досудового розслідування переховувався від правоохоронних органів та оголошувався у розшук.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, посилаючись на недоведеність зазначених прокурором ризиків, тривалий час судового провадження, та просив змінити запобіжний захід ОСОБА_5 на домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, потребує лікування.

Захисник ОСОБА_10 заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , під вартою, посилаючись на недоведеність зазначених прокурором ризиків, тривалий час судового провадження, та просив змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_11 заперечувала проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, посилаючись на недоведеність зазначених прокурором ризиків, тривалий час судового провадження, та просила змінити запобіжний захід ОСОБА_7 на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_8 підтримали думки захисників інших обвинувачених про необхідність пом`якшення запобіжного заходу.

Представник потерпілих ОСОБА_13 просила продовжити строк тримання обвинувачених під вартою, підтримала думку прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтримали думку захисників.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали справи, при вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою суд повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи, а у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Доводи захисників щодо недоведеності встановлених судом ризиків, суд вважає необґрунтованими. Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, групою осіб, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі н строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Крім того, ОСОБА_6 в ході досудового розслідування було оголошено в розшук.

Всі обвинувачені мають типові соціальні зв`язки для осіб свого віку та статусу.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим умисного особливо тяжкого злочину свідчать про їхню підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності їз тяжкістю можливого покарання, а також даними про особи обвинувачених дають підстави для висновку, що ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, який судом ще не допитаний, вчинити інші кримінальні правопорушення, та вказані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, та застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

З урахуванням наведеного посилання захисника на наявність захворювання ОСОБА_5 не є безумовною підставою для пом`якшення останньому запобіжного заходу, медичного висновку про неможливість перебування його в умовах ДУ «Харківській слідчий ізолятор» суду не надано.

Таким чином, підстави для зміни обвинуваченим запобіжного заходу як на домашній арешт, так і на інший більш м`який запобіжний захід, відсутні, тому слід продовжити строк тримання обвинувачених під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст.7, ч.6 ст. 9, ст.ст. 177, 178, 183, 331, 371-372, 376 КПК України,-

УХВАЛИЛИ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, кожному строком на шістдесят днів з триманням під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», до 26 жовтня 2021 року включно.

Термін дії ухвали до 26 жовтня 2021 року включно.

Відкласти судовий розгляд у зв`язку з відпусткою головуючого судді ОСОБА_14 на 4 жовтня 2021 року на 11.00 годину.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена стороною захисту безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2