Справа № 500/5718/16-к
Провадження № 1-кп/946/143/22
УХВАЛА
Іменем України

04 лютого 2022 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002877, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області,українець, громадянин України, з неповноюсередньою освітою, не працюючий, одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
25.08.2016року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням строком на 1 рік;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , знаючи про те, що він 25 серпня 2016 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області засуджений за вчинення корисливого злочину, перебуваючи на випробувальному строку, на шлях виправлення не став та скоїв новий корисливий злочин, а саме: 21.09.2016 близько 22:00 години, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, находячись напроти магазину «Бриз» по вул. Ізмаїльської в с. Ст. Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, побачив на землі біля вказаного магазину предмет зовні схожий на рибальську сумку, та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які б могли побачити та перешкодити його злочинним намірам та діям, таємно викрав вищезазначену сумку з приладдям для риболовлі, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2100 грн.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого провести судове засідання, прийшов до висновку про проведення засідання без його участі.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у висунутому йому обвинуваченні, погодившись з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, зокрема, з переліком та вартістю майна, яке він викрав.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та просив закрити кримінальне провадження відносно неї. .

З довідки про судимість вбачається, що ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень не вчиняв.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження з таких підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як було встановлено, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, яке в силу ст. 12 КК на час їх вчинення відносилися до категорії злочинів середньої тяжкості, а на даний час відносяться до категорії нетяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК у редакції чинної на час вчинення ОСОБА_4 діянь, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно ж до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК чинної редакції особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років.

Таким чином, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК встановлений однаковий строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК, а саме п`ять років.

Будь-яких даних, які би свідчили про ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від досудового розслідування чи суду, не встановлено.

Отже, саме формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження. З наведеної ч. 8 ст. 284 КПК випливає, що єдиною умовою для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є лише згода обвинуваченого на це. У даному ж випадку обвинувачений ОСОБА_4 надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з цим.

Таким чином, враховуючи, те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років (на час їх вчинення злочинів середньої тяжкості), то на день вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минув строк більш ніж п`ять років, тому, а також з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі імперативних положень ст. 49 КК він має бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно нього має бути закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Керуючись ст. 49 КК, ст. ст. 284, 370 372 КПК, суд

постановив:

Звільнити ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

Закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 вересня 2016 року за № 002877, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_6