Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/90/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської області прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000588 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2021 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Мар`ївка Компаніївського району Кіровоградської області, українку, громадянку України, з вищою освітою, розлучену, маючу на утриманні двох малолітніх дітей, 09.09.2008 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої торговим представником в ТОВ «Олга-торг», зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст.286 КК Українидо покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно статей 75,76 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на строк 1 рік та покладенням відповідних обов`язків. Вказаним вироком також вирішено питання щодо цивільного позову, судових витрат та речових доказів,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_8 ,

- представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 ,

- обвинуваченої ОСОБА_7 ,

- представника обвинуваченої - захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.
23 січня 2019 року близько 08:00 год. ОСОБА_7 , керуючи належним їй автомобілем марки «Кіа Rio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ушакова, зі сторони вул. Куропятникова в напрямку вул. Яновського в м. Кропивницький проігнорувала вимоги п.п.1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі).
В подальшому, рухаючись по вказаній проїзній частині дороги, напроти будинку №2а, нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, проявивши особисту неуважність, чим позбавила себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, при цьому, невірно відреагувала на зміну дорожньої обстановки, котра полягала у появі на проїзній частині пішохода ОСОБА_11 , яка переходила проїзну частину з права на ліво по ходу руху автомобіля, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України (п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу та допустила наїзд на останню.
В результаті дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому обох кісток нижньої третини правої гомілки зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, гематоми лобно-скроневої ділянки, параорбітального крововиливу зліва, які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами. В іншій частині вирок суду залишити без змін
В обґрунтування апеляції вказав, що відповідно положень ч.3 ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовуються до певної категорії осіб в тому числі і до жінок, що мають дітей віком до 14 років. В той час відповідно матеріалів справи обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні малолітніх дітей 2008 та 2017 років народження.
З огляду на викладене судом першої інстанції, усупереч вимог статей 61,65 КК України, обвинуваченій призначено покарання у виді обмеження волі, яке не може бути застосовано до неї, що відповідно положень ст. 409, 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та в свою чергу є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
В поданому до апеляційного суду клопотанні адвокат ОСОБА_10 посилаючись на положення статей 5,49 КК України, та що станом на дату подання даного клопотання строк давності для притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України є закінченим, просить звільнити його підзахисну ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечував проти задоволення клопотання захисника, обвинувачену та її захисника, які вимоги поданої прокурором апеляційної скарги підтримали частково, а подане клопотання про закриття кримінального провадження підтримали у повному обсязі, представника потерпілої, який просив вирішити апеляційну скаргу прокурора та подане клопотання про закриття кримінального провадження на розсуд суду, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а клопотання адвоката задовольнити, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікації її дій за ч.1 ст.286 КК України, є обґрунтованими, відповідають дослідженими судом доказам та в цій частині ніким не оспорюються.
Доводи прокурора про призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, яке не може бути застосоване, є обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно положень п.п.1,2 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень його Загальної частини.

Згідно ч.3 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовуються до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідність першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні двох дітей Іванець Дар`ю, ІНФОРМАЦІЯ_3 та Іванець Данила, ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому призначене обвинуваченій ОСОБА_7 судом покарання у виді обмеження волі до неї не може бути застосовано.
За таких обставин, суд припустився помилки при застосуванні закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій покарання у виді громадських робіт, що є підставою для зміни вироку першої інстанції.
Крім того, ОСОБА_7 засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у вчинені якого обвинувачена вину визнала повністю.
Вчинений обвинуваченою ОСОБА_7 злочин мав місце 23.01.2019, санкція якого передбачає найсуворішу міру покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років. Даний злочин відповідно до положень ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких злочинів.
Положеннями ст.74 КК України передбачені підстави для звільнення від покарання та його відбуття відповідно ч.5 якої особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Згідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно діючої практики застосування вимог кримінального Закону, кримінальне провадження закривається та особа звільняється від кримінальної відповідальності судом на підставі ст.49 КК України лише за її згодою.
Під час апеляційного перегляду справи обвинувачена ОСОБА_7 не заперечує проти задоволення поданого її захисником клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Оскільки на момент розгляду апеляційним судом даного кримінального провадження минув трирічний строк з моменту вчинення ОСОБА_7 діяння, яке кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, та враховуючи положення статей 5,49, 74 КК України обвинувачена підлягає звільненню від кримінальної відповідальності та призначеного їй покарання
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
З зазначених підстав вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з необхідністю застосування стосовно обвинуваченої положень ст.49 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської області прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання захисника ОСОБА_10 задовольнити.

На підставі ст.49 КК України ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000588 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України закрити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 17745 /сімнадцять тисяч сімсот сорок п`ять/ гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30000 /тридцять тисяч/ гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь потерпілої ОСОБА_11 31542 /тридцять одна тисяча п`ятсот сорок дві / гривні 21 копійку в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1577 /одну тисячу п`ятсот сімдесят сім/ гривень 11 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речові докази - автомобіль марки «Кіа Rio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити останній як їй належний.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 5142 /п`ять тисяч сто сорок дві/ гривні.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4