У Х В А Л А

27 січня 2022 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення розслідувань злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів по матеріалам кримінального провадження № 0003762 від 12.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КК України, -

У С Т А Н О В И В:
До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого відділення розслідувань злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 погоджене заступником керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів по матеріалам кримінального провадження №0003762 від 12.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

Клопотання обґрунтована тим, що ОСОБА_5 , являючись медичним працівником, обіймаючи посаду начальника інфекційного відділення військової частини НОМЕР_1 , маючи звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю: «8.12010001. Лікувальна справа. Інфекційні хвороби», достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують його діяльність, неналежно виконуючи професійні обов`язки внаслідок недбалого ставлення до них, маючи реальну можливість для належного виконання службових обов`язків, діючи із кримінально протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у випадку встановлення діагнозу без проведення клінічного та лабораторного обстеження, хоча повинен був і міг їх передбачити, близько 11 години 09.12.2019, перебуваючи у медичному закладі військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , маючи достатній досвід та кваліфікацію, всі необхідні умови та засоби для проведення лікування та лабораторних досліджень, під час надання амбулаторної медичної допомоги не провів клінічного та лабораторного обстеження, не встановив правильного діагнозу, і відповідно, не призначив правильне лікування ОСОБА_6 , спрямоване на проведення дезінтоксикаційної та антибіотикотерапії, та на підставі лише вимірювання температури тіла та артеріального тиску необґрунтовано встановив останньому діагноз «гостре респіраторне захворювання» та призначив лікування без надання будь-яких рекомендацій або безпосереднього проведення лабораторного обстеження, що спричинило тяжкі наслідки для хворого. Так, 11.12.2019 в зв`язку із погіршенням стану здоров`я ОСОБА_6 був госпіталізований до інфекційного відділення військової частини НОМЕР_1 , де о 13 годині 10 хвилин того ж дня діагностовано біологічну смерть останнього внаслідок гнійно некротичного запалення верхніх дихальних шляхів, перебіг якого призвів до розвитку асфіксії (за рахунок закриття верхніх дихальних шляхів набряклими з середини м`якими тканинами) в поєднанні з інфекційно токсичним шоком. Між настанням смерті ОСОБА_6 та наявними дефектами в наданні йому медичної допомоги лікарем амбулаторного закладу ОСОБА_5 , вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. В ході досудового розслідування до Національного військово-медичного клінічного центру " ІНФОРМАЦІЯ_1 " було скеровано запит з метою встановлення нормативно правових актів (спеціальних правил, інструкцій, протоколів, наказів тощо), якими повинен керуватись лікар інфекціоніст при огляді пацієнта та встановленні і лікуванні таких захворювань як «гостре респіраторне захворювання», «ангіна», «тонзиліт» «гострий тонзиліт», чинних на грудень 2019 року.Відповідно до відповіді з Національного військово-медичного клінічного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лікар інфекціоніст повинен був керуватись наступними нормативно правовими документами: уніфікований клінічний протокол первинної медичної допомоги дорослим та дітям «Гострі респіраторні інфекції» затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України 16 липня 2014 р. № 499 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.02.2016 № 85); грип та гострі респіраторні інфекції. Клінічна настанова, заснована на доказах (оновлення 2018); клінічна настанова «Лікування запальних захворювань піднебінних мигдаликів ІНФОРМАЦІЯ_2 », рекомендована для впровадження в Україні розширеною нарадою державних експертів від 30 листопада 2017р. затверджена на розширеній нараді державних експертів у відповідності до Наказу МОЗ України № 1422 від 29.12.2016 р. та Наказу МОЗ України № 302 від 21.03.2017; протокол надання медичної допомоги хворим з катаральною, фолікулярною та лакунарною ангінами. Додаток до наказу МОЗ № 181 від 24.03.2009 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «отоларингологія»». (Втратив чинність відповідно до наказу МОЗ № 590 від 28.02.2020 року); 15 листопада 2021 року з метою отримання належним чином завірених вищевказаних документів в порядку ст. 93 КПК України до ІНФОРМАЦІЯ_3 було скеровано запит, однак станом на 25 січня 2022 року будь якої відповіді до ІНФОРМАЦІЯ_4 не надходило та стан розгляду вказаного запиту невідомий. На підставі викладеного під час досудового розслідування виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до наступних документів в редакції чинній станом на 09.12.2019, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5 та дітям «Гострі респіраторні інфекції», затверджений наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.07.2014 № 499; Клінічна настанова «Лікування запальних захворювань піднебінних мигдаликів ІНФОРМАЦІЯ_2 », рекомендована для впровадження в Україні розширеною нарадою державних експертів від 30.11.2017, затверджена на розширеній нараді державних експертів у відповідності до наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.12.2016 № 1422 та наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.03.2017 № 302. Протокол надання медичної допомоги хворим з катаральною, фолікулярною та лакунарною ангінами, затверджений наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.03.2009 № 181. Протокол надання медичної допомоги хворим з хронічним тонзилітом, затверджений наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.03.2009 № 181. Накази ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.03.2009 № 181 та змін до нього, від 16.07.2014 № 499 та змін до нього, від 29.12.2016 № 1422 та змін до нього та від 21.03.2017 № 302 та змін до нього, документи, підтверджуючі впровадження в діяльність закладів охорони здоров`я вказаних документів, із можливістю вилучення копій вказаних документів.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, заяву слідчого, який клопотання підтримав та просить розглянути у його відсутність, з огляду на викладене, слідчим суддею неявка слідчого в судове засідання визнана з поважних причин, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчим відділенням розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за процесуального керівництва Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003762 від 12.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Згідно зі ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч.1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до положень ч. 5 та ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 6 ст.163 КПК України).

Слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів (ч. 7 ст. 163 КПК України).

Отже, умовою задоволення клопотання є сукупність певних обставин, що передбачені вищевказаними нормами.

Розглянувши дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідством, не доведено, що ними вичерпано всі засоби та ресурси для отримання документів, до яких просять надати доступ. Крім того слідчим не врахована відповідь начальника Національного військового- медичного клінічного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_7 , про те що, нормативно - правові акти доступні на сайті Школи доказової медицини за відповідним посиланням, також на аркуші клопотання 21 міститься запит слідчого ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання належним чином завірених копій нормативно - правового актів. З вищевикладеного вбачається, що слідчий не отримавши відповіді на запит звернувся з даним клопотанням до суду, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необґрунтоване та подане передчасно, а тому це є підставою для відмови у задоволенні даного клопотання.

Згідно з ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131,132,159,162 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання слідчого відділення розслідувань злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів по матеріалам кримінального провадження № 0003762 від 12.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КК України- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:ОСОБА_1