ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2630/21 Справа № 171/1385/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійну (професійно-технічну) освіту, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-21.04.2005 року Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 289 на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
-16.03.2006 року Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області, за ч.1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 3 роки 6 місяців. До відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі.
-30.08.2011 року Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 81 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 рік. До відбуття 2 роки позбавлення волі.
-10.11.2014 року вироком Апостолівського районного суду в Дніпропетровській області, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.289, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнений 11.10.2019 з Солонянської ВК № 21 по відбуття строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186, ч.2 ст.190 КК України у кримінальному провадженні № 0000006, №0000011,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст.186 КК України та призначено йому покарання:
за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

У відповідності до ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Вирішено питання процесуальних судових витрат та речових доказіа.

За цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 09.05.2021 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_5 знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , куди прийшов у гості до раніше йому знайомого ОСОБА_9 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_5 винник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Після цього, ОСОБА_5 , 09.05.2021 року, приблизно о 18 годині 5 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, повторно із корисливих мотивів, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінку попросив у знайомого ОСОБА_9 передати йому у тимчасове користування мобільний телефон марки «HUAWEI» Y7 2019, тим самим ввів в оману щодо істинності своїх намірів, запевнивши у їх правомірності.

ОСОБА_9 , будучи впевненим в істинності намірів ОСОБА_5 , добровільно передав останньому мобільний телефон марки «HUAWEI» Y7 2019 вартістю 2279 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 заподіяно майнову шкоду на суму 2279 гривень.

Також, 28.05.2021 року, приблизно о 17:00 години, ОСОБА_5 знаходився поблизу вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , котра належить ОСОБА_10 . У вказаному місці, у вказаний час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, належного ОСОБА_10 , яка на той момент знаходилася за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, відкрито із корисливих мотивів, застосовуючи обман як спосіб доступу до майна, під вигаданим приводом перевірки лічильника спробував проникнути до вказаної квартири, однак отримавши відмову зі стороні ОСОБА_10 , ОСОБА_5 шляхом поштовху напіввідчинених дверей, незаконно проник до приміщення квартири, та пройшов до спальної кімнати, де на дивані помітив тряпчаний гаманець, з якого дістав грошові кошти банкнотами номіналом 200 гривень в кількості 3 штуки, та 100 гривень в кількості 1 штука, загальною сумою 700 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.

В апеляції :
- захисник просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, не пов`язане з позбавленням волі
В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що суд не врахував обставин, які мали суттєво пом`якшити покарання обвинуваченому, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що обвинувачений відшкодував майнову шкоду потерпілим повністю майже відразу, попросив в них вибачення, тяжких наслідків в результаті протиправних дій ОСОБА_5 не настало.
Заслухавши обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого та вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає вимоги апеляції такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, в апеляції не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з посиланням на суворість призначеного йому покарання судом є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За приписами ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального та процесуального законів щодо призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості злочинів, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорій нетяжких та тяжких злочинів, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом віднесено щире каяття та добровільне відшкодування шкоди. До обставин, що обтяжують покарання рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

На підставі наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 186 КК України, саме у виді позбавлення волі, яке не є максимальним, а ближче наближене до мінімального, із застосуванням ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

За наведеного, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

Доводи захисника на те, що він повністю визнав свою вину, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілі не мають до нього претензій, відшкодував потерпілим майнову шкоду, судом при призначенні покарання, як наведено вище, враховано в сукупності з іншими обставинами, які характеризують обвинуваченого.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. ст. 75, 69 КК України, колегія суддів, не вбачає.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання, з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом призначене покарання є законним, справедливим з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186, ч.2 ст.190 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4