Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000052 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Поташ Тальнівського району Черкаської області,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , згідно з ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.28 ч.1 ст.263 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Білоцерківським міськрайонним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до висунутого обвинувачення згідно з обвинувальним актом у травні 2019 року ОСОБА_7 , діючи у складі організованої групи, створеній для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, до якої він залучив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , поклавши на себе функції організатора і керівника, прибув до ТОВ Пульсар Трейд, розташованого на вул. Фастівській, 23 в м. Біла Церква Київської області, з метою вимагання грошових коштів або нарковмісних таблеток у наркозалежних осіб, які отримували препарат підтримувальної замісної терапії Бупренорфін. Віднайшовши ОСОБА_12 , який отримував вказаний препарат, ОСОБА_7 звернувся до нього з вимогою регулярно передавати йому або визначеним ОСОБА_7 особам, які входять до очолюваної ним організованої групи, грошові кошти з розрахунку 200 гривень або 3 таблетки Бупренорфін за кожне відвідування ТОВ Пульсар Трейд.

Після того, як ОСОБА_12 відповів відмовою, з метою залякування останнього та інших осіб, які отримують замісну терапію, ОСОБА_7 вчинив його побиття в присутності пацієнтів ТОВ Пульсар Трейд, чим завдав потерпілому фізичний біль, та повідомив, що якщо той або інші особи не будуть регулярно сплачувати грошові кошти або передавати таблетки, то відвідування ОСОБА_12 та іншими особами ТОВ Пульсар Трейд буде неможливим. Під погрозами спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 змусив ОСОБА_12 щоденно отримувати по 3 таблетки Бупренорфін або грошові кошти в сумі по 200 гривень з кожного пацієнта за відвідування програми замісної терапії. Отримані грошові кошти ОСОБА_12 повинен був передавати щоденно ОСОБА_7 в сумі від 1 000 до 1 500 гривень.

Такими діями ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подолали супротив ОСОБА_12 та внаслідок вчинення вимагання в період з травня по жовтень 2019 року отримували від останнього грошові кошти або таблетки. В подальшому, коли ОСОБА_7 перебував під вартою та не мав фізичної можливості продовжувати вимагання, то він, здійснюючи контроль за діями учасників організованої групи, продовжив вимагання у ОСОБА_12 , отримавши від останнього грошові кошти у вказаний раніше період в сумі близько 30 000 гривень.

Крім того, в період з травня 2019 по жовтень 2019 року ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , подолавши у такий саме спосіб супротив ОСОБА_13 , внаслідок вчинення вимагання отримав від останнього грошові кошти в сумі близько 30 000 гривень.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27 липня 2019 року, за невстановлених обставин ОСОБА_7 , діючи в складі організованої групи, спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , придбав без передбаченого законом дозволу пістолети моделі Stalker-917-UK, ПМ Р-411, Carrera GT 50 та невстановлену кількість набоїв, які зберігав без передбаченого законом дозволу. В подальшому ОСОБА_7 розподілив між учасниками організованої групи вогнепальну зброю, боєприпаси та вибухові речовини, які вони мали зберігати та в разі необхідності застосовувати під час вчинення злочинів.

12 серпня 2019 року ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи, біля будинку № 23 на вул. Гоголя в м. Білій Церкві без передбаченого законом дозволу збув ОСОБА_14 за 9 000 гривень пістолет Stalker-917-UK, який відноситься до вогнепальної зброї, та 7 набоїв, які відносяться до бойових припасів.

8 жовтня 2019 року ОСОБА_9 , діючи у складі організованої групи, біля будинку АДРЕСА_2 без передбаченого законом дозволу збув ОСОБА_14 за 9 000 гривень пістолет ПМ Р-411, який відноситься до вогнепальної зброї, та 9 набоїв, які відносяться до бойових припасів.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області м. Києва від 14.01.2022 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів по 14.03.2022 включно. Цією ж ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_15 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити йому розмір застави.

Як зазначає захисник, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, не було вручено йому та його підзахисному, чим порушено їхні права. На сьогоднішній день з усіх обвинувачених лише один ОСОБА_7 , який є учасником АТО, тримається під вартою, хоча в кримінальному провадженні відсутні докази його винуватості, а саме кримінальне провадження сфальсифіковане. Вважає, що суд формально підійшов до розгляду клопотання, не взяв до уваги докази невинуватості його підзахисного. Також захисник дає оцінку показанням потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які ставить під сумнів, стверджуючи, що вони обмовили ОСОБА_7 під тиском працівників СБУ. Звертає увагу на стан здоров`я ОСОБА_7 , у якого була контузія, дані про особу його підзахисного, який працював тренером з боксу, був одружений, виховує доньку, після повернення з АТО намагається жити чесно.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадженнядокази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст.178 КПК України, погодився з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КК України, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вказав в ухвалі, що ризики, які були підставою для обрання та продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу, не змінилися та продовжують існувати, та про відсутність у зв`язку з цим підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам захисника про відсутність доказів, які доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду.

З цих же підстав не підлягають перевірці твердження захисника про фальсифікацію кримінального провадження, недостовірність показань потерпілих, оцінка яким у цьому розумінні може бути надана лише у вироку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішенні у справі Летельє проти Франції).

Суд першої інстанції врахував характер, тяжкість та обставини діянь, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, необхідність забезпечення прав потерпілих з огляду на повідомлення потерпілого ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_7 чинить на нього тиск та погрожує через інших осіб.

Тому висновки суду з посиланням на практику ЄСПЛ в контексті того, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, є вірними (рішення у справі Харченко проти України).

Взяв суд до уваги і те, що навіть перебуваючи під вартою, ОСОБА_7 неодноразово без будь-яких причин відмовлявся брати участь у судових засіданнях, писати розписки про отримання процесуальних документів, розцінивши таку процесуальну поведінку як ухилення від суду, зловживання правами та створення штучної тяганини в справі.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Суд мотивував свої висновки в ухвалі щодо ОСОБА_7 , а тому не міг і не повинен був враховувати застосування до інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні більш м`яких запобіжних заходів, як на цьому наголошує захисник ОСОБА_6 .

У суду апеляційної інстанції відсутні дані про те, чи вручалися захисникам копії клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 . Однак у будь-якому разі вказана обставина не є передбаченими ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України підставами для відмови в задоволенні клопотання.

Разом з тим, суд в ухвалі дав оцінку діям обвинуваченого, який, отримавши в приміщенні ІТТ № 1 ГУНП в Київській області копію клопотання, від підпису в розписці відмовився, що засвідчено актом від 11.01.2022. А тому доводи в апеляційній скарзі про порушення прав ОСОБА_7 не відповідають дійсності.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 /шістдесят/ днів по 14 березня 2022 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3