Справа № 936/976/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/483/21, за апеляційною скаргою, яку подав представник арештованого майна Жденіївської селищної ради, адвокат ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2021 клопотання начальника СД ВП № 2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого з в. о. начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 07.09.2021 внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задоволено частково. Ухвалою постановлено накласти арешт на майно в частині обмеження користування земельною ділянкою, яка розташована в межах смт Жденієво, урочище Голиця, орієнтовною площею 1.00 га, яка на праві комунальної власності належить Жденіївській селищній раді Мукачівського району, шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати поховання громадян до моменту, коли така потреба відпаде.

З матеріалів судового провадження убачається, що 06.10.2021 начальник СД ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області про накладення арешту на майно. Клопотання мотивує тим, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 07.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява громадянина ОСОБА_8 про те, що громада селища Жденієво спільно з працівниками Жденіївської селищної ради прийняли, на його думку, незаконне рішення «Про розширення меж існуючого кладовища в урочищі «Голиця» в смт Жденієво та здійснюють незаконні поховання без відповідних на це законних підстав. У ході дізнання було встановлено, що рішенням тридцятої сесії сьомого скликання Жденіївської селищної ради № 388 від 10 вересня 2019 року надано дозвіл для розширення меж земельної ділянки існуючого кладовища орієнтовною площею в 1.00 га в ур. Голиця, що розташована на території Жденіївської селищної ради. Однак, 11.11.2019 Закарпатським окружним апеляційним судом за позовом мешканців смт Жденієво визнано протиправним та скасовано це рішення. З матеріалів клопотання також убачається, що опісля, 27.06.2021, за ініціативи мешканців ОСОБА_9 проведено громадське слухання на якому громада вирішила розширити межі земельної ділянки існуючого кладовища в ур. Голиця, що розташована на території Жденіївської селищної ради. Відтак Жденіївською селищною радою було прийнято рішення від 08.07.2021 за № 240 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності орієнтовною площею 1.00 га з формуванням земельної ділянки. У клопотанні також вказується на те, що відповідно до показів голови Жденіївської селищної ради ОСОБА_10 земельна ділянка, яка планується виділятися під розширення меж земельної ділянки існуючого кладовища є власністю Жденіївської селищної ради і станом на тепер технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності з формуванням земельної ділянки знаходиться на стадії розробки і не є виготовленою. Однак, незважаючи на вищенаведене 01.09.2021 на вказаній вище земельній ділянці проведено поховання мешканця ОСОБА_9 . Окрім того, у клопотанні вказується на те, що органом досудового розслідування вставлено, що існує наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначена земельна ділянка зберегла на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а саме могилу громадянина ОСОБА_11 .. Тому, на переконання дізнавача, з метою проведення повного, об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, недопущення в подальшому здійснення самовільних поховань громадян, необхідно накласти арешт на земельну ділянку шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та використання майном, із забороною здійснення поховань на земельній ділянці, із забороною особам, що здійснюють державну реєстрацію права на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів ( щодо інших речових прав та обов`язків) щодо цього майна.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що вказане майно має значення речового доказу у кримінальному проваджені за №0000111 від 07.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.На думку слідчого судді, підстави для арешту земельної ділянки, межі якої не встановлені, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження майном, із забороною особам, що здійснюють державну реєстрацію права на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів ( щодо інших речових прав та обов`язків) щодо цього нерухомого майна, відсутні. Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що на земельній ділянці, яка не була відведена як кладовище, було здійснено самовільне поховання, відтак, на переконання слідчого судді, існують ризики продовження таких дій, а тому з метою недопущення у подальшому здійснення самовільних поховань громадян у непередбачених для цього місцях, необхідно обмежити право користування цією земельною ділянкою в частині заборони здійснювати поховання громадян до моменту коли така потреба відпаде, а відтак на думку слідчого судді, клопотання підлягає частковому задоволенню.

В апеляційній скарзі представник власника майна - Жденієвської селищної ради, адвокат ОСОБА_5 , вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, тому підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя не з`ясував всі обставини справи та постановив ухвалу, яка фактично встановлює заборону на проведення будь-яких поховань на території селища Жденієво, що у підсумку може призвести до колапсу та масової реакції мешканців громади, їх обурення, оскільки на території селища упродовж останніх років існує досить серйозна проблема відсутність місць для поховання, унаслідок переповнення існуючого кладовища. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що слідчим суддею допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, яке виявилось у необґрунтованому позбавленні власника майна брати участь у судовому розгляді при вирішенні питання щодо обмеження його правомочностей.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та представника володільця майна, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 цього Кодексу, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; до початку апеляційного розгляду від них не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомостей про поважність причин їх неявки; подане адвокаткою ОСОБА_12 клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги отримано суддею-доповідачем 24.11.2021.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Колегія суддів зазначає, що оскільки висновки слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на земельну ділянку шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження майном, із забороною особам, що здійснюють державну реєстрацію права на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових права на нерухоме майна та інших реєстрів (щодо інших речових права та обов`язків) щодо даного нерухомого майна, - сторонами кримінального провадження не оспорюються, тому, з огляду на положення ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими і перевіряються лише у частині доводів апеляційної скарги щодо відмови в задоволенні клопотання про арешт майна в повному обсязі.
Так, колегія суддів також вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на земельну ділянку, - слідчим суддею були враховані вимоги Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.
Як убачається із приєднаних до клопотання матеріалів, начальником СД ВП № 2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 проводиться дізнання у кримінальному провадженні, внесеному 07.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
У ході дізнання встановлено, що «гр. ОСОБА_8 звернувся до органу поліції із заявою про те, що громада селища Жденієво спільно з працівниками Жденіївської селищної ради прийняли, на його думку, незаконне рішення «Про розширення меж існуючого кладовища в урочищі «Голиця» у смт Жденієво та здійснюють незаконні поховання без відповідних на це законних підстав. Під час проведення перевірки встановлено, що рішенням тридцятої сесії сьомого скликання Жденіївської селищної ради № 388 від 10 вересня 2019 року було надано дозвіл для розширення меж земельної ділянки існуючого кладовища орієнтовною площею в 1.00 га в ур. Голиця, що розташована на території Жденіївської селищної ради, однак, 11.11.2019 Закарпатським окружним апеляційним судом за позовом мешканців смт Жденієво було визнано протиправним та скасовано це рішення. Після того, 27.06.2021, за ініціативи мешканців ОСОБА_9 було проведено громадське слухання, на якому громада вирішила розширити межі земельної ділянки існуючого кладовища в ур. Голиця, що розташована на території Жденіївської селищної ради. Відтак Жденіївською селищною радою було прийнято рішення від 08.07.2021 за № 240 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності орієнтовною площею 1.00 га з формуванням земельної ділянки. Відповідно до показів голови Жденіївської селищної ради ОСОБА_10 земельна ділянка, яка планується виділятися під розширення меж земельної ділянки існуючого кладовища є власністю Жденіївської селищної ради і станом на тепер технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності з формуванням земельної ділянки знаходиться на стадії розробки і не є виготовленою. Однак, незважаючи на вищенаведене 01.09.2021 на вказаній вище земельній ділянці було проведено поховання мешканця ОСОБА_9 ».
Викладені в клопотанні обставини підтверджуються наявними в матеріалах судового провадження копіями витягу з ЄРДР (а. с. п. 8), електронного звернення громадян до НПУ (а. с. п. 11-12), заяви-клопотання (а. с. п. 13), протоколу огляду місця події (а. с. п. 14-15), свідоцтва про смерть (а. с. п. 16), відповіді ГУ Дерзгеокадастру у Закарпатській області (а. с. п. 17-18), відповіді Жденіївського селищного голови (а. с. п. 19-20), протоколу допиту свідка (а. с. п. 21-26).
Відповідно до постанови дізнавача від 05.10.2021 земельна ділянка, яка розташована в межах смт Жденієво, урочище Голиця, орієнтовно площею 1 га, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні (а. с. п. 9-10).
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку тому факту, що оскільки мало місце самовільне поховання на земельній ділянці, яка не була відведена як кладовище, то існують ризики продовження таких дій, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на земельну ділянку шляхом обмеження права користування нею в частині заборони здійснювати поховання громадян до моменту коли така потреба відпаде.
Беручи до уваги вищенаведене, колегія судів також погоджується і з висновком слідчого судді про те, що саме такий вид обтяження як накладення арешту на земельну ділянку шляхом обмеження права користування нею в частині заборони здійснювати поховання громадян до моменту коли така потреба відпаде є необхідним із метою недопущення у подальшому здійснення самовільних поховань громадян у непередбачених для цього місцях.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не з`ясував всі обставини справи та постановив ухвалу, яка фактично встановлює заборону на проведення будь-яких поховань на території селища Жденієво, що у підсумку може призвести до колапсу та масової реакції мешканців громади, їх обурення, оскільки на території селища упродовж останніх років існує досить серйозна проблема відсутність місць для поховання, унаслідок переповнення існуючого кладовища, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на земельну ділянку шляхом обмеження права користування нею в частині заборони здійснювати поховання громадян до моменту коли така потреба відпаде.
Як такі, що не впливають на висновки слідчого судді та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, яке виявилось у необґрунтованому позбавленні власника майна брати участь у судовому розгляді при вирішенні питання щодо обмеження його правомочностей.
Також апеляційний суд вважає, що стороною захисту не доведено можливості настання надмірно тяжких наслідків арешту земельної ділянки у визначений слідчим суддею вид обтяження для інших осіб, і вважає, що слідчим суддею належним чином враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вищезазначене майно.
Тому, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, такою, що постановлена з метою забезпечення якісного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та запобіганню неправомірним негативним наслідкам при проведенні дізнання у кримінальному провадженні й не вбачає підстав для її скасування.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що апелянтом не заявлено обґрунтованих клопотань, які би підтверджували обґрунтованість доводів апеляційної скарги та спростовували б висновки слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах Жденіївської селищної ради, яка є власниками майна, на яке накладено арешт, залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2021, якою клопотання начальника СД ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 07.09.2021 внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000111, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задоволено частково та накладено арешт на майно у частині обмеження користування земельною ділянкою, яка розташована в межах смт Жденієво, урочище Голиця, орієнтовною площею 1.00 га, яка на праві комунальної власності належить Жденіївській селищній раді Мукачівського району, шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати поховання громадян до моменту, коли така потреба відпаде,- залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: