Справа № 638/5431/20
Провадження № 1-кп/638/703/21
УХВАЛА
Іменем України
29 грудня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт по об`єднаним кримінальним провадженням, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючий, утриманців не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 15.04.2008 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186 , ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та згідно ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком до 2 років; 25.03.2009 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 , ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 05.08.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 22.06.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 24.06.2015 року до Київського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст 185 КК України; 23.07.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 24.03.2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2003 року за ч. 3,4 ст. 185, 69,70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 13.02.2004 року у зв`язку із застосуванням ЗУ «Про амністію». Вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2005 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 30.04.2008 року у зв`язку із відбуттям покарання. Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.07.2009 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.10.2010 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 16.10.2018 року у зв`язку із відбуванням покарання. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.03.2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України,

встановив:

21.04.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР №0000309 від 24.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2020 року, об`єднано матеріали кримінального провадження №0000309 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України (справа №638/5431/20, провадження №1-кс/638/1148/20), з кримінальним провадженням №0000455 від 04.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (справа №638/7121/20, провадження №1-кс/638/1206/20), та з кримінальним провадженням №0001440 від 11.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України ( справа №638/7393/20, провадження 1-кп/638/1235/20), в одне провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.11.2020 року, об`єднано матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України (справа №638/5431/20, провадження №1-кс/638/1148/20), з кримінальним провадженням №0003834 від 17 липня 2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (справа №643/8306/20, провадження №1-кп/638/1408/20), в одне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

ОСОБА_7 та його захисник проти клопотання прокурора заперечували. ОСОБА_7 зазначив, що прокурором не наведено достатніх підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є найбільш суворою мірою запобіжного заходу, а також не надано обгрунтування неможливості запобігання ризикам, вказаним у клопотанні шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, вислухавши думки сторін з приводу заявлених клопотань, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року (строк дії до 25.04.2020 року).

Відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до Ухвали Харківського апеляційного суду від 06.04.2020 року (строк дії до 26.04.2020 року).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.04.2020 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вже обрано запобіжний захід у кримінальному провадженні

Вирішуючи клопотання прокурора, та клопотання ОСОБА_6 суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинувачених, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку із ризиками у справі.

Суд також перевіряє існування ризиків визначених ст. 177 КПК України, а саме ризик 1 (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) «переховуватись від органів досудового розслідування або суду», встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше судимі, відбували покарання у місцях позбавлення волі, мають декілька нерозглянутих обвинувальних актів, що в свою чергу припускає переховування від суду та органів досудового розслідування з метою ухилення від відповідальності та відбування покарання; ризик 2 (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) «вчинення інших кримінальних правопорушень» - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають постфійного місця роботи, не мають стабільного доходу, також у відношенні обвинувачених постійно надходять нові обвинувальні акти, а саме у відношенні ОСОБА_7 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло 3 обвинувальні акти та відносно ОСОБА_6 також 3 обвинувальні акти, що в свою чергу свідчить про те, що існує реальна можливість обвинуваченими продовжувати вчинення кримінальних правопорушень.

Факт існування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено при обранні запобіжного заходу, а саме ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.04.2020 року. Окрім того, обвинувачені мають право оскаржити ухвалу як і про обрання запобіжного заходу, так і про його продовження.

Більш того, обвинувачений ОСОБА_7 оскаржував ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.11.2020 року, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2020 року залишено без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

ОСОБА_7 оскаржував також ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.07.2020 року, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.05.2020 року залишено без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

В подальшому обвинуваченим ОСОБА_7 неодноразово оскаржувались ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які залишалась Харківським апеляційним судом без змін.

Так, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, відповідно до матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу, у відношенні останнього до суду постійно надходять нові обвинувальні акти, що додатково підтверджує наявність ризику, що останній може переховуватися від правоохоронних органів та суду, або вчинити новий злочин.

Суд вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Суд, вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу судом було оцінені всі обставини з урахуванням представлених сторонами кримінального провадження матеріалів, а також вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинувачених винуватими у кримінальному правопорушенні, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк» проти України).

Відповідно до п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні нетяжких та тяжких злочинів, також звертає увагу на те, що у відношенні кожного з обвинувачених напралено по 3 обвинувальні акти, і враховує значну кількість епізодів, а тому в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ. Враховуючи покарання, яке передбачено за вказане правопорушення, існує ризик того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, окрім того, існує ризик вчинення інших злочинів.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Стосовно клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, суд зазначає, що ним вчинено тяжкий злочин. Також обвинувачений раніше був судимий за аналогічні злочини (проти власності), відсутні соціальні зв`язки, а тому відсутні підстави для пом`якшення запобіжного засобу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що судом не встановлено обставин, що б дозволяли змінити обвинуваченому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд відмовляє у задоволенні клопотання обвинуваченого.

Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обраний запобіжний захід, суд вважає за необхідне періодично переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про міну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківська слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 26.02.2022 року.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківська слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 26.02.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий -