Справа № 308/3480/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та повернення застави у кримінальному провадженні, відомості про яке 09.02.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 362 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 09.02.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 362 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав подане клопотання про зміну запобіжного заходу своєму підзахисному на особисте зобов`язання.
В обґрунтування клопотання вказує, що станом на теперішній час відсутня необхідність у застосуванні такого суворого запобіжного заходу, так як ризики, які слугували підставою для його застосування, відпали, а нових немає. Вказує, що зі зміненого обвинувачення виключено таку складову як незаконне вибуття з комунальної власності земель та ділянок та спричинення значної шкоди охоронюваним законом інтересам держави. Тому, наявність такого запобіжного заходу є недоцільним та просив змінити на особисте зобов`язання, а також повернути заставодавцю ОСОБА_6 сплачені кошти у виді застави у розмірі 52 860 грн.
Обвинувачений також підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши думку захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 , позицію прокурора, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2018 року був обраний з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Судом встановлено, що ризики, у зв`язку із якими обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді застави хоч і зменшились, проте продовжують існувати, та згідно зміненого обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 362 КК України.
Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» та "Клоот проти Бельгії", ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватись абстрактно, факт перешкоджання має бути підтверджено доказами.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, та визначений розмір застави, необхідний і достатній для виконання останнім покладених на нього обов`язків, та кореспондується з конкретними підставами і метою його застосування.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із застави на більш м`який запобіжний захід.
З огляду на викладене, клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного захисту слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 201, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та повернення застави залишити без задоволення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1