ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадж. №11-сс/807/1073/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

розглянула 24 листопада 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000850 від 15.07.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.319, ч.2 ст.319 Кримінального кодексу України. Дане клопотання погоджене із прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_7 .
В клопотанні посилався на те, що 15.07.2021 року до ВП № 1 надійшла заява про те, що на території Вознесенівського району м. Запоріжжя невідомі особи займаються збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.
Так, 13.10.2021 з 13:39 год. по 15:56 год. на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні ТОВ «Клініка ВСВ», в ході якого було виявлено та вилучено:
- ноутбук ASUS S330F із зарядним пристроєм;
- ноутбук DELL Р75 із зарядним пристроєм;
- ноутбук Lenovo В 50-10 з зарядним пристроєм;
- мобільний телефон Samsung S10;
- мобільний телефон Samsung G 780;
- мобільний телефон IPONE 10;
- мобільний телефон Samsung Ф-107;
- мобільний телефон Samsung SМ-А525;
- 2 банківські картки «Приват Банк» ( 646495, НОМЕР_1 );
- флеш-носій USB Sinta Group;
- грошові кошти 2294 гривні;
- стартовий пакет «Київстар» номер НОМЕР_2 ;
- 82 картки медичних амбулаторного хворого;
- 96 листів призначення;
- 22 порожніх канвалют (Метадон-ЗН);
- 6 штампів печаток, А4 аркуш з відтисками;
- грошові кошти в сумі 34100 гривень та конверт з договорами;
- форма спеціального рецепту бланк № 3 - 1000 шт.. рецепт №500 (163 шт.), 0300 (199 шт.);
- папка з документами формат А4;
- 4 екземпляри реєстрів від 07.07.2021;
- зошит А4 з рукописним текстом;
- блокнот чорного кольору.
В подальшому вилучені речі було упаковано до спец. пакетів та відправлено на зберігання до ВП № 1.
Вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, тому на підставі ст.171 КПК України слідчий просив накласти арешт на вилучене під час обшуку майно.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 13.10.2021 року під час проведення обшуку в приміщенні товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка ВСВ», за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд. 10. а саме:

- ноутбук Lenovo В 50-10 з зарядним пристроєм;
- мобільний телефон Samsung Ф-107;
- флеш-носій USB Sinta Group;
- грошові кошти 2294 гривні;
- стартовий пакет «Київстар» номер НОМЕР_2 ;
- 82 картки медичних амбулаторного хворого;
- 96 листів призначення;
- 22 порожніх канвалют (Метадон-ЗН);
- 6 штампів печаток, А4 аркуш з відтисками;
- грошові кошти в сумі 34100 гривень та конверт з договорами;
- форма спеціального рецепту бланк № 3 - 1000 шт.. рецепт №500 (163 шт.), 0300 (199 шт.);
- папка з документами формат А4;
- 4 екземпляри реєстрів від 07.07.2021;
- зошит А4 з рукописним текстом.
В решті вимог відмовлено.
Ноутбук DELL Р75 із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung G 780, мобільний телефон IPONE 10, 2 банківські картки «Приват Банк» ( НОМЕР_3 , НОМЕР_1 ), грошові кошти у сумі 2294 гривень, блокнот чорного кольору постановлено повернути власнику майна (представнику).
Ноутбук ASUS S330F із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung S10 постановлено повернути власнику майна (представнику).
Мобільний телефон Samsung SМ-А525 постановлено повернути власнику майна (представнику).

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна частково, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не надано обґрунтованої оцінки щодо правової підстави для арешту майна, яке саме належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у клопотанні слідчого не зазначено належних та переконливих обставин, які свідчили би про те, що це майно здобуто злочинним шляхом, також клопотання не містить переконливих доводів, що це майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що зашкодить кримінальному провадженню, до того ж ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не мають статусу у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, окрім майна, що належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Проте, вказані особи є працівниками ТОВ «Клініка ВСВ» та на момент проведення обшуку перебували за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні ТОВ «Клініка ВСВ». Таким чином, для досягнення повноти, всебічності, неупередженості розслідування вказаного кримінального провадження, з метою збереження слідової інформації та загалом речових доказів, з необхідністю встановлення обставин, що вирішуються в ході досудового розслідування шляхом проведення відповідних судових експертиз, а також запобігання можливості приховування, псування, втрати вказаного майна, є потреба в накладенні арешту на все майно, яке було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні ТОВ «Клініка ВСВ».

Крім того, вказаними особами не надано належних доказів, які б підтверджували факти перебування майна лише в особистому користуванні зазначених осіб на праві приватної власності.

Також зазначає, що ухвала слідчого судді була отримана прокурором 05.11.2021 року, апеляційна скарга подана 09.11.2021 року, а тому вважає строк на оскарження ухвали слідчого судді не пропущеним.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна та накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку майно.

Позиції учасників судового провадження.

Представник власників майна висловив свої заперечення вимогам апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та власники майна, будучи належним чином повідомленими про час і дату судового засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора та власників майна, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, а також те, що прокурором копія ухвали слідчого судді була отримана 05.11.2021 року, апеляційна скарга була подана 09.11.2021 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характер щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У вищевказаному клопотанні слідчого про накладення арешту на майно, відповідно до вимог ст.171 КПК України, зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали, якими обґрунтовані доводи клопотання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та інші обставини кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна частково, слідчий суддя дійшов висновку, що на цьому етапі кримінального провадження погреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою можливої передачі майна стороннім особам, що може перешкодити кримінальному провадженню. Водночас, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не надано обґрунтованої оцінки щодо правової підстави для арешту майна, яке саме належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у клопотанні слідчого не зазначено належних та переконливих обставин, які свідчили би про те, що це майно здобуто злочинним шляхом, також клопотання не містить переконливих доводів, що це майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що зашкодить кримінальному провадженню, до того ж ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не мають статусу у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 13.10.2021 року під час проведення обшуку в приміщенні товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка ВСВ», за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд. 10, в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині відмови у накладенні арешту на ноутбук DELL Р75 із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung G 780, мобільний телефон IPONE 10, 2 банківські картки «Приват Банк» ( НОМЕР_3 , НОМЕР_1 ), грошові кошти у сумі 2294 гривень, блокнот чорного кольору, ноутбук ASUS S330F із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung S10, мобільний телефон Samsung SМ-А525 колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження №0000850, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.319, ч.2 ст.319 КК України.

З наданого до суду першої інстанції клопотання про арешт майна вбачається, що 15.07.2021 року до ВП № 1 надійшла заява про те, що на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, невідомі особи займаються збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.
13.10.2021 року в рамках цього кримінального провадження ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.319, ч.2 ст.319 КК України.
13.10.2021 з 13:39 год. по 15:56 год. на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні ТОВ «Клініка ВСВ», в ході якого було виявлено та вилучено майно.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року було накладено арешт на частину вилученого під час проведення обшуку в приміщенні товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка ВСВ», за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд. 10 майна. У накладенні арешту на ноутбук DELL Р75 із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung G 780, мобільний телефон IPONE 10, 2 банківські картки «Приват Банк» ( НОМЕР_3 , НОМЕР_1 ), грошові кошти у сумі 2294 гривень, блокнот чорного кольору, ноутбук ASUS S330F із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung S10, мобільний телефон Samsung SМ-А525 було відмовлено.
В судовому засіданні слідчим суддею було встановлено, що ноутбук DELL Р75 із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung G 780, мобільний телефон IPONE 10, 2 банківські картки «Приват Банк» ( НОМЕР_3 , НОМЕР_1 ), грошові кошти у сумі 2294 гривень, блокнот чорного кольору належать ОСОБА_9 . Ноутбук ASUS S330F із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung S10 належать ОСОБА_10 мобільний телефон Samsung SМ-А525 належить ОСОБА_11 .

Перевіривши вказані матеріали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на ноутбук DELL Р75 із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung G 780, мобільний телефон IPONE 10, 2 банківські картки «Приват Банк» ( НОМЕР_3 , НОМЕР_1 ), грошові кошти у сумі 2294 гривень, блокнот чорного кольору, ноутбук ASUS S330F із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung S10, мобільний телефон Samsung SМ-А525, які відповідно належать ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Звернувшись до заявленого клопотання, судова колегія вказує на наявності суттєвих зауважень до його змісту, який не відповідає вимогам ч.5 ст. 132, ст. 170, ст. 171 КПК України через відсутність обґрунтування жодної з підстав та мети для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Натомість зміст заявленого клопотання вказує на його формальність, оскільки містить лише перелічення норм ст.ст. 170, 173 КПК України і посилання на ст. 167 КПК України.

Між тим, колегія суддів відмічає, що клопотання про арешт майна, з яким орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді, було винесено в рамках кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч.2 ст.307, ч.1 ст.319, ч.2 ст.319 КК України. Матеріалами клопотанням, з огляду на ту кваліфікацію кримінальних правопорушень, в рамках якого подане клопотання слідчого, не доведено, що зазначене майно одержано внаслідок вчинення злочину, є предметом чи знаряддям вчинення злочину, а відтак на нього не може бути накладено арешт з метою спеціальної конфіскації, передбаченої ст.96-2 КК України.

При цьому слід зауважити, що санкцією частини 2 статті 307 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, однак в рамках цього провадження відсутні будь-які дані про вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є власниками майна, відповідно до вимог ст.278 КПК України. Отже, не може бути метою накладення арешту і конфіскація майна, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не мають статусу підозрюваних осіб, а забезпечення виконання можливого покарання не передбачено як мета арешту майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Але в матеріалах справи відсутній будь-який цивільний позов, більш того в рамках цього кримінального провадження взагалі відсутні особи, яким кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладений на майно будь якої особи за достатності підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Натомість, слідчим та прокурором не було надано будь-яких даних, що зазначене майно, а саме ноутбук DELL Р75 із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung G 780, мобільний телефон IPONE 10, 2 банківські картки «Приват Банк» ( НОМЕР_3 , НОМЕР_1 ), грошові кошти у сумі 2294 гривень, блокнот чорного кольору, ноутбук ASUS S330F із зарядним пристроєм, мобільний телефон Samsung S10, мобільний телефон Samsung SМ-А525, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Під час апеляційного розгляду прокурором також не додано додаткових доказів, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Не навів таких доказів прокурор і в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи викладене, в клопотанні слідчого не було наведено достатніх і переконливих доказів, що частина вилученого під час проведення обшуку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд. 10, в приміщенні ТОВ «Клініка ВСВ», майна може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, адже жодним чином існування цих ризиків, які як самі по собі, так і в сукупності становлять завдання накладення арешту на майно, а тому, якщо накладення арешту не відповідає завданням кримінального судочинства, такий арешт на майно не може бути накладений. Не було обґрунтовано, які перешкоди можуть чинити власники зазначеного майна, що призведе до неможливості досягнення завдань досудового розслідування, не обґрунтовано, яким чином сприятиме досягненням цілей кримінального провадження накладення арешту на це майно.

Отже, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.ст.172,173,370,372 КПК України, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування або зміну колегія суддів не вбачає.

Відмічаючи необгрунтованність заявленого клопотання, судова колегія вказує, що провадження переглянуто у межах апеляційної скарги, як передбачено ч.1 ст. 404 КПК України.

Керуючись ст.ст.170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити прокурору Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_7 строк на оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4