ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/287/22 Справа № 199/463/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 березня 2022 року включно.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на існування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та врахувавши особу підозрюваного, який неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, а також тяжкість злочину та покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі строк до 15 років, дійшов висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують, зокрема підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Не погоджуючись з вказаним рішення, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи вимоги скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки не містить відомостей про обставини, які свідчать про існування викладених у клопотанні слідчого ризиків, та які свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Захисник зазначає, що підозра є необґрунтованою, оскільки ОСОБА_6 не спричинив жодної колотої рани, завдавши лише порізів обличчя та шиї потерпілій, що свідчить про відсутність в його діях складу інкримінованого йому злочину. Апелянт посилається й на те, що підозрюваний від органів досудового слідства не переховувався, не притягався до кримінальної відповідальності, у розшуку не перебував, та самостійно з`явився до суду для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу, що свідчить про необґрунтованість ризику його переховування. Окрім того, зазначає, що всі речі, які мають значення для встановлення обставин у цьому провадженні, були вилучені під час обшуку, тому ризик знищення, приховування та спотворення цих речей, також є передчасний. Разом з тим, указує й на те, що від потерпілої чи від будь-якого свідка у цьому провадженні не надходила жодних звернень про вчинення тиску на них з боку підозрюваного, що також свідчить про необґрунтованість й цих ризиків. Апелянт звертає увагу й на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та роботи, власне житло, міцні соціальні зв`язки, однак слідчим суддею безпідставно ці обставини не було взято до уваги, тому, на думку захисника, ухвала підлягає скасуванню з обранням більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Разом з цим, твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що слідчим СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000046 від 21.01.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. 21 січня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч .2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Окрім того, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, належним чином врахував особу підозрюваного, який неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, а також тяжкість злочину та покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, та дійшов обґрунтованого висновку про існування у провадженні ризиків, визначених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, твердження захисника в скарзі про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, й його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують, й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи встановленні судом обставини, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також, його особу, погоджується зі слідчим суддею, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, власне житло та міцні соціальні зв`язки, не заслуговують на увагу, оскільки вони документально не підтверджені та не є безумовними підставами для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Отже, колегія суддів вважає ухвалу законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4