Провадження № 1-кп/750/74/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002323 від 30.07.2021, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, раніше судимого:
08.10.2021 Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,
28.10.2021 Деснянським районним судом м.Чернігова за ст. 335 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.186, ч. 3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
29.07.2021 близько 19 год 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись біля під`їзду №2 буд. АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливий мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, відкрито викрав велосипед марки «Felt» Flite 6061, який знаходився біля вказаного під`їзду та належить ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 8000 грн. 00 коп.
04.10.2021 близько 22 год 00 хв. ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, перелізши через паркан, проник на територію приватного будинку АДРЕСА_4 , де зпід господарської будівлі таємно викрав велосипед марки «Мустанг», вартістю 700 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченого та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а його дії вірно кваліфікованими за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), та за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища, вчиненому повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, відсутні

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Відповідно до статті 65 КК України при визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 , є нетяжким та тяжким злочинами.

З наданих у судовому засіданні матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення корисливого злочину, за медичною допомогою в диспансерне психіатричне відділення КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» не звертався, в диспансерне наркологічне відділення був доставлений 07.11.2020 з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання інших психоактивних речовин, гостра інтоксикація неускладнена, наркотичне сп`яніння, до адміністративної відповідальності за інформацією САП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області протягом 2020 року притягувався тричі, у 2021 році - два рази.

Згідно досудової доповіді органу пробації ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторно кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Із врахуванням усіх обставин кримінального провадження та зважаючи на всі відомості про особу обвинуваченого, який не має офіційних доходів та заробітків, офіційно не працевлаштований та неодружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний корисливий злочин, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив злочин повторно, його вік, а також відсутність претензій з боку потерпілих, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст. 186 КК України, ч.3 ст.185 КК України, що цілком відповідатиме тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, оскільки таке покарання за переконанням суду буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідатиме цілям покарання.

Підстав для застосування ст.69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому суд не вбачає.

При цьому, оскільки обвинуваченим скоєно сукупність злочинів, слід застосувати норми ст. 70 КК України, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Вироком Чернігівського районного суду від 08.10.2021 ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.
Враховуючи, що злочини за цим вироком обвинувачений вчинив до винесення судом вироку 08.10.2021, суд застосовує положення ч. 4 ст. 70 КК України та повністю приєднує невідбуте покарання за попереднім вироком, тому для призначення покарання за сукупністю вироків суд застосовує вимоги ч. 1 ст.72 КК України, оскільки 80 годинам громадських робіт відповідають 10 днів позбавлення волі.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.10.2021, який набрав законної сили 30.11.2021, ОСОБА_4 було визнано винним за ст. 335 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні зобов`язання повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України сформований у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17), відповідно до якого, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Отже, враховуючи вище викладене, вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.10.2021 необхідно виконувати самостійно.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Підстави для їх застосування відсутні.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні належить стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік,
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 70 ч.4, ст. 72 ч.1 КК України приєднати невідбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду від 08.10.2021 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 (десять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання на виконання вироку суду.

Вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.10.2021 виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 2574 грн 25 коп (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири гривні двадцять п`ять копійок).
Речові докази після набрання вироком законної сили:
- гумовий трос повернути потерпілій,
- сліди рук залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1