УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №:755/12679/21

Провадження №: 1-кп/755/1332/21

"14" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду місті Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 від 10.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою

У провадження суду надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні з огляду на, що, у ньому, було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Позиція сторін

Прокурор групи прокурорів прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.

Сторона захисту уважала за слушне обвинувальний акт повернути прокурору, як такий що не відповідає вимогам ст. 291 КПК.

У тому числі захист указав, що при викладі фактичних обставин місця вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті від 28.07.2021 не зазначено безпосереднього місця вчинення кримінального правопорушення.
Так, в повідомленні про підозру від 10.02.2021 зазначалося, що "В цей час у двері коридору хтось почав сильно стукати,…", "… ОСОБА_5 не пускав останнього до коридору".
Отже, повідомленні про підозру від 10.02.2021 місце вчинення кримінального правопорушення слідчим було визначено "коридор", без деталізації та зазначення його характеристик.
Водночас в обвинувальному акті від 28.07.2021 зазначається вже: "загальний коридор квартири АДРЕСА_1 ".
Проте, згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 , у вказаній квартирі спільного проживання наявні три коридори, площею 12.2, 9.3 та 10.0 кв.м.
Вказане, на переконання захисту, свідчить про те, у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті відсутні фактичні обставини щодо місця вчинення кримінального правопорушення.
Щодо викладу фактичних обставин способу вчинення кримінального правопорушення, то захист зауважив, що в обвинувальному акті від 28.07.2021 не зазначено способу вчинення кримінального правопорушення.
Так, в обвинувальному акті зазначається, що ОСОБА_5 під час продовження конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , здійснив на менше чотирьох пострілів в область лівого стегна та шиї, а також один постріл в область тімяно-скроневої ділянки голови зліва останнього.
Проте, у вказаному обвинувальному акті жодним чином не наведено яким чином ОСОБА_5 міг здійснити ці постріли, в положенні сидячи, чи в положенні лежачи.
Де саме, та як саме по відношенню до ОСОБА_6 знаходився ОСОБА_5 , та скільки саме було пострілів, не менше чотирьох, а може не більше чотирьох, залишається незрозумілим.
Зазначене, на думку захисту, приводить до висновку, що в обвинувальному акті від 28.07.2021 не викладено фактичних обставин способу вчинення кримінального правопорушення.
Тим паче, що в обвинувальному акті від 28.07.2021 взагалі відсутні обставини, які б свідчили про мотив і мету вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення. Водночас слід зазначити, що установлення мотиву і мети при заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження є обов`язковим, оскільки наявність певного мотиву чи мети є підставою для кваліфікації такого діяння за іншими статтями КК.
Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 в обвинувальному акті від 28.07.2021 містить тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, однак слідчим та прокурором не зазначено жодного положення Закону України, який було порушено обвинуваченим, що відповідно стало підставою для кваліфікації його дій за даною статтею КК.
Таким чином, формулювання обвинувачення не містить обставин, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, склад злочину наведено вкрай стисло, без зазначення місця та способу його вчинення, не вказано спрямованості умислу, мотиву дій та мети, які є обов`язковими при описуванні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Щодо різниці викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, то захист зауважив, що у повідомленні про підозру ОСОБА_5 від 10.02.2021 р. зазначено:" 09.02.2021 приблизно о 14 год. 30 хв. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час у двері коридору хтось почав сильно стукати, підійшовши до дверей та відкривши їх, ОСОБА_5 побачив, що стоїть наглядно знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почався конфлікт, в зв» язку із тим, що ОСОБА_5 не пускав останнього до коридору, на цьому ж грунті почалася бійка між ними. У цей час у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 взяв до рук предмет схожий на револьвер для відстрілу набоїв "Флаббер" який зберігав у себе вдома та під час конфлікту здійснив постріл в область голови ОСОБА_6 ".
У той же час в обвинувальному акті направленому до суду зазначено: "…09.02.2021 приблизно о 14 год. 10 хв. ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , почув як у двері коридору квартири АДРЕСА_1 хтось почав сильно стукати. Після чого, підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та відкривши їх, ОСОБА_5 побачив, що на порозі даної квартири стоїть наглядно знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому, у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почався конфлікт на грунті триваючих неприязних відносин, та на цьому ж ґрунті почалася бійка між ними. У цей час, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 зайшов до кімнати № 15, у якій він проживає, та з полиці шафи взяв власний револьвер моделі «РROFI 3», № НОМЕР_1 калібру 4 мм, який перевіривши на наявність набоїв у барабані револьвера, зарядив п`ятьма патронами калібру 4 мм «Флобер». Після цього, ОСОБА_5 утримуючи вищевказаний револьвер моделі «РROFI 3», № НОМЕР_1 калібру 4 мм, вийшов з кімнати № НОМЕР_2 на загальний коридор квартири АДРЕСА_1 , де під час продовження конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , здійснив не менше чотирьох пострілів в область лівого стегна та шиї, а також один постріл в область тім`яно-скроневої ділянки голови зліва ОСОБА_6 ".
Отже, викладення що найменше трьох обставин, які підлягають доказуванню місця вчинення кримінального правопорушення, способу вчинення кримінального правопорушення та мотиви його скоєння (пункти 1, 2 частини 1 ст. 91 КПК України) істотно відрізняються у повідомленні про підозру ОСОБА_5 й обвинувальному акті, направленому до суду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК повідомлення про підозру має містити серед іншого стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. У випадку виникнення підстав для зміни раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язані виконати дії, передбачені статтями 278, 279 КПК.
Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК).
Отже, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК) по суті є консистенцією усього обвинувального акта.
Відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права підозрюваного на захист.
Верховний Суд, у постанові від 21.04.2021 р. (справа № 295/12923/19, провадження № 51-207 км 21) указав, що коли обвинувальний акт, направлений до суду, істотно відрізняється від повідомлення про підозру, по суті призвів до ситуації, коли сторона захисту дезінформована в питаннях сутності і характеру обвинувачення, що, у свою чергу, порушує базовий міжнародний стандарт, закріплений у пункті «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення, і ставить під сумнів легітимність висунутого обвинувачення.
З огляду на викладене, слід зазначити, що відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 унеможливлює якісно і в повній мірі здійснення захисту від пред`явленого йому обвинувачення, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що суттєво порушує право особи на захист.
Щодо викладу в обвинувальному акті відомостей про потерпілого, то захист указав, що в обвинувальному акті направленому до суду зазначено: "Потерпілим у кримінальному провадженні є: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ….".
Однак, відповідно до постанови старшого слідчого Дніпровського УП ГУ НП м. Києві ОСОБА_8 про залучення потерпілого від 24.06.2021 р., а саме відповідно до резолютивної її частини, зазначається, що: "… ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 … залучено до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 від "10" лютого 2021 р. в якості потерпілого".
В мотивувальній частині вищезазначеної постанови, старший слідчий ОСОБА_8 зазначає: "В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до заяви адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , згідно вимог ч. 6 ст. 55 КПК України до участі у процесуальних діях має бути залучений як потерпілий.".
В матеріалах кримінального провадження відсутня заява адвоката ОСОБА_10 , про яку слідчий ОСОБА_8 зазначає в постанові від 24.06.2021 р. Натомість в матеріалах кримінального провадження міститься заява ОСОБА_7 від 21.06.2021 (без відповідної відмітки про подання вказаної заяви до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві) про залучення останнього до кримінального провадження як потерпілого (т. 3 а.с. 122-123). Однак до вказаної заяви, ОСОБА_7 не було долучено жодного документу, який би обґрунтовано свідчив про стан ОСОБА_6 , який унеможливлював його особисте подання відповідної заяви, що останній позбавлений можливості читати, розуміти та підписувати документи, а також шо він є недієздатним або обмежено дієздатним, або над ним оформлена опіка.
Таким чином, зважаючи на положення статті 9 КПК України, сторона захисту вважає, що відомості про потерпілого не відображені в обвинувальному акті від 28.07.2021 направленому до Дніпровського районного суду м. Києва, що має бути однією із підстав для його повернення прокурору.
Щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч. 2 ст. 109 та п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, то захист відмітив, що у порушення вимог ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 10.02.2021 р. не містить усіх необхідних реквізитів процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування та реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Так, у вказаному Реєстрі не зазначені ПІБ осіб, які проводили відповідні процесуальні дії та приймали процесуальні рішення, не зазначено посаду такої службової особи, відсутнє зазначення короткого змісту процесуальної дії та прийнятого процесуального рішення, а також не вказано які саме документи складені за результатами проведення відповідної процесуальної дії або прийнятого процесуального рішення, а також відсутнє зазначення місце знаходження конкретних складених документів (аркуші справи томів кримінального провадження), а натомість в Реєстрі вкрай стисло наведені загальні назви процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень.
Також, у вказаному Реєстрі відсутній розділ щодо заходів забезпечення кримінального провадження, застосованих під час досудового розслідування, та відповідно не зазначено дат і строк їх застосування.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі установлених фактичних обставин та наведених сторонами аргументів

Щодо питання відповідності обвинувального акта вимогам КПК

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

В цій ситуації за наслідками проведення підготовчого судового засідання Суд уважає доречним обвинувальний акт повернути прокурору у порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, з огляду на таке.

Згідно ст. 291 КПК обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

З урахуванням того, що відповідно до висновку Верховного суду України від 24.11.2016 року у справі №5-328кс16, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому, що і має місце в цій ситуації (наведення короткого викладу тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабули обвинувачення через фактичну модель злочину, та указівку на юридичне формулювання, тобто правову модель злочину, в ключі фактичних обставин установлених стороною обвинувачення у ході розслідування провадження через призму даних відображених в підозрі.
В цій ситуації, у повідомленні про підозру ОСОБА_5 від 10.02.2021 р. зазначено:" 09.02.2021 приблизно о 14 год. 30 хв. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час у двері коридору хтось почав сильно стукати, підійшовши до дверей та відкривши їх, ОСОБА_5 побачив, що стоїть наглядно знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почався конфлікт, в зв'язку із тим ОСОБА_5 Р.В. не пускав останнього до коридору, на цьому ж грунті почалася бійка між ними. У цей ч ОСОБА_5 Р.В., виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпі ОСОБА_6 у В.М. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпі ОСОБА_6 В ОСОБА_5 Р.В. взяв до рук предмет схожий на револьвер для відстрілу набоїв "Флаббер" який зберігав у себе вдома та під час конфлікту здійснив постріл в область го ОСОБА_6 В.М.".
У той же час в обвинувальному акті від 28.07.2021 направленому до суду зазначено: "…09.02.2021 приблизно о 14 год. 10 ОСОБА_5 йович перебуваючи за місцем свого проживання за адре АДРЕСА_4 № 15, почув як у двері коридору квар АДРЕСА_1 № 30 хтось почав сильно стукати. Після чого, підійшовши до вхідних дверей квар АДРЕСА_1 № 30 та відкривши ОСОБА_5 Р.В. побачив, що на порозі даної квартири стоїть наглядно знай ОСОБА_6 йо ІНФОРМАЦІЯ_2 6 р.н. У подальшом ОСОБА_6 В.М ОСОБА_5 Р.В. почався конфлікт на грунті триваючих неприязних відносин, та на цьому ж ґрунті почалася бійка між ними. У цей ча ОСОБА_5 Р.В., виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпі ОСОБА_6 у В.М. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпі ОСОБА_6 В ОСОБА_5 Р.В. зайшов до кімнати № 15, у якій він проживає, та з полиці шафи взяв власний револьвер моделі «РROFI 3 НОМЕР_1 13214 калібру 4 мм, який перевіривши на наявність набоїв у барабані револьвера, зарядив п`ятьма патронами калібру 4 мм «Флобер». Після ць ОСОБА_5 Р.В. утримуючи вищевказаний револьвер моделі «РROFI 3 НОМЕР_1 13214 калібру 4 мм, вийшов з кімна НОМЕР_2 № 15 на загальний коридор квар АДРЕСА_1 № 30, де під час продовження конфлікту з потерп ОСОБА_6 В.М., здійснив не менше чотирьох пострілів в область лівого стегна та шиї, а також один постріл в область тім`яно-скроневої ділянки голови з ОСОБА_6 В.М.".
Так, в повідомленні про підозру від 10.02.2021 зазначалося, що "В цей час у двері коридору хтось почав сильно стукати,… ОСОБА_5 Р.В. не пускав останнього до коридору".
Отже, повідомленні про підозру від 10.02.2021 місце вчинення кримінального правопорушення слідчим було визначено "коридор", без деталізації та зазначення його характеристик.
Водночас в обвинувальному акті від 28.07.2021 зазначається вже: "загальний коридор квар АДРЕСА_1 № 30" (згідно технічного паспорта на квар АДРЕСА_2 Києві, у вказаній квартирі спільного проживання наявні три коридори, площею 12.2, 9.3 та 10.0 кв.м.)
Отже, викладення що найменше трьох обставин, які підлягають доказуванню місця вчинення кримінального правопорушення, способу вчинення кримінального правопорушення та мотиви його скоєння (пункти 1, 2 частини 1 ст. 91 КПК України) істотно відрізняються у повідомленні про під ОСОБА_5 Р.В. й обвинувальному акті, направленому до суду.
В постанові від 21 квітня 2021 року в справі № 295/12923/19 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду зауважив, що чинним КПК не передбачені наслідки неспівпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, а тим більше - в обвинувальних актах, врученому обвинуваченому і направленого до суду, усталена судова практика свідчить про те, що випадки коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК.

Структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або при зміні первинної підозри, слідчий, прокурор зобов`язані знову вручити особі повідомлення про підозру з виконанням вимог статті 278 КПК.

Щодо зазначеного кримінального провадження, то указані конкретній справі ВС відмітив, що коли обвинувальний акт, направлений до суду, не є ідентичним обвинувальному акту, врученому обвинуваченому, та істотно відрізняється від повідомлення про підозру, по суті призвів до ситуації, коли протягом судового розгляду особа була дезінформована в питаннях сутності і характеру обвинувачення, що, у свою чергу, порушує базовий міжнародний стандарт, закріплений у пункті «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення, і ставить під сумнів легітимність висунутого обвинувачення.
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено, що «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції…»
Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п.52).

Таким чином, особа, якій висунуте обвинувачення, повинна бути детально поінформована про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.
В цій ситуації, в ключі позиції ВС у справі № 295/12923/19 слід констатувати, що обвинувальний акт, направлений до суду, істотно відрізняється від повідомлення про підозру, що по суті призвело до ситуації, коли сторона захисту була дезінформована в питаннях сутності і характеру обвинувачення, що, у свою чергу, порушує базовий міжнародний стандарт, закріплений у пункті «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення.
Тобто, фактично особа, якій висунуте обвинувачення, не була детально поінформована про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів, ураховуючи прямі неспівпадіння в підозрі та акті.

Аналізуючи наслідки таких порушень та спосіб урегулювання виниклої проблеми Суд ураховує факт того, що їх відвернення є можливим на етапі підготовчого судового засідання у порядку п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК, адже така дія дасть змогу прокурору після повернення обвинувального акту сформувати його з дотримання права на захист підозрюваного та орієнтирів указаних ВС у справі № 295/12923/19 в такий спосіб, щоб структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру повністю відтворюватися в обвинувальному акті.

При цьому, Суд відмічає, на етапі розгляду справи судом при виникненні ситуації, котра вимагатиме необхідності указівки певних деталей щодо місця вчинення кримінального правопорушення, способу вчинення кримінального правопорушення та мотиви його скоєння, які будуть вагомими прокурор матиме змогу, у порядку ст. 338 КПК, змінити обсяг обвинувачення.
Передумов призначити судовий розгляд за таким обвинувальним актом Суд не убачає, так як ВС констатував факт того, що, коли виявлені вагомі неспівпадіння акта та підозри щодо обставин визначених ст. 91 КПК, виникає ситуація при якій сторона захисту є дезінформована в питаннях сутності і характеру обвинувачення, що, у свою чергу, порушує базовий міжнародний стандарт, закріплений у пункті «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення.

Заслуговують на увагу і доводи сторони захисту, щодо питання наявності у акті прямих протиріч про особу потерпілого.

Так, в акті указано потерп ОСОБА_7 йович, ІНФОРМАЦІЯ_3 ження.
Однак, відповідно до постанови старшого слідчого Дніпровського УП ГУ НП м. К ОСОБА_8 В.С. про залучення потерпілого від 24.06.2021, а саме відповідно до резолютивної її частини, зазначається, що ОСОБА_7 овича, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. … залучено до кримінального провадження … в якості потерпілого".
Ці протиріччя підлягають урегулюванню у т.ч. у разі, якщо указівка на рік народження особи є опискою, з указівкою на це в акті.

Разом з тим, доводи захисту щодо того, що в обвинувальному акті не зазначено способу вчинення кримінального правопорушення, мотиву та мети злочину, не можуть бути сприйняті судом, як беззаперечні, так як в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 273/1053/17 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в т.ч. указав, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.
Апріорі цих даних не має і в підозрі, а як уже вище констатував Суд акт за змістом відображених у ньому відомостей має переплітатися зі змістом підозри і не містити суттєвих відмінностей, оскільки саме їх наявність і указувати на виникнення ситуації, коли сторона захисту була дезінформована в питаннях сутності і характеру обвинувачення.

Щодо питання порушення вимог ст. 109 КПК, то Суд зауважує, що недотримання указаної норми КПК не тягне за собою повернення обвинувального акту прокурору у порядку ст. 314 КПК.

IV. Інші питання

Цивільний позов
Питання виклику свідків наведених прокурором у супровідному листі та інші питання окреслені ст. 315 КПК, окрім тих, які уже вище вирішив Суд, аналізу не підлягають з огляду на прийняття у провадженні судового рішення визначеного п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК.

З цих підстав Суд, керуючись ст. ст. 314-318, 369-372, 376 КПК України, постановив:

клопотання захис ОСОБА_4 П.В. про повернення обвинувального акта прокурору, задовольнити.

Обвинувальний акт у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0000384 від 10.02.2021 за обвинуваченням , повернути прокурору для усунення недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, разом з поданим цивільним поз ОСОБА_7 С.М ОСОБА_5 Р.В. про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, так як останній поданий на етапі досудового розслідування.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08:10 год. 17.09.2021.

С у д д я Оксана БІРСА