Справа № 190/121/22
Провадження №1-кс/190/20/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м.П`ятихатки

Слідчий суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому зсіданні залі суду м. П`ятихатки клопотання прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000042 від 25.01.2022 року,

в с т а н о в и в:

До П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000042 від 25.01.2022 року.

Прокурор обгрунтовує своє клопотання тим, що 24.01.2022 року приблизно о 22.10 год. водій автомобіля марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись по автодорозі сполученням Знам`янка-Луганськ-Ізварено з м. П`ятихатки в напрямку с. Саксагань не впоралась з керуванням та виїхала за межі проїзної частини, злетіла в кювет та контактувала з деревом, внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови, перелом тазових кісток.

За даним фактом 25.01.2022 року СВ відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за № 0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

25.01.2022 року під час огляду місця події виявлено автомобіль марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому містять сліди вчинення кримінального правопорушення.

25.01.2022 року вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000042.

Враховуючи, що автомобіль марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 є предметом вчинення кримінального правопорушення, визнаний речовим доказом, має суттєве значення для досудового розслідування, оскільки на ньому можуть зберігатися сліди вчиненого кримінального правопорушення, тому виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти арешту майна та пояснив, що автомобіль марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_7 , з якою він як приватний підприємець уклав договір оренди вказаного автомобіля, а тому має право розпоряджатися та користуватися ним. Він в свою чергу вказаний автомобіль передав у суборенду ОСОБА_5 .. Просить не накладати арешт на вказаний автомобіль, зобов`язується його зберігати.

ОСОБА_5 в судове засідання не явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши прокурора, власника майна, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З аналізу процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор подаючи клопотання про арешт майна повинні довести завдання арешту майна, а саме те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Доведеною повинна бути і мета щодо такого майна, передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, 24.01.2022 року до чергової частини відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 24.01.2022 року приблизно о 22.10 год. водій автомобіля марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись по автодорозі сполученням Знам`янка-Луганськ-Ізварено з м. П`ятихатки в напрямку с. Саксагань не впоралась з керуванням та виїхала за межі проїзної частини, злетіла в кювет та контактувала з деревом, внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови, перелом тазових кісток.

Вищевказаний автомобіль 25.01.2022 року був вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою слідчого від 25.01.2022 року автомобіль «MAZDA-6» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

З тексту клопотання прокурора вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

При цьому, звернувшись з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, прокурором не доведено в клопотанні, у зв`язку з чим, це майно слід вважати таким, що є знаряддям вчинення злочину, яке зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є об`єктом кримінально-протиправних дій, набуте кримінально-протиправним шляхом або отримано внаслідок вчинення злочину, тобто, не доведено, що вилучений транспортний засіб відповідає, критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Разом з тим в клопотанні прокурора відсутній витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування, що взагалі ставе під сумнів наявність кримінального правопорушення.

Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам зокрема ч.5 ст.171 КПК України, у зв`язку з чим підстави для його задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

У задоволені клопотання прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000042 від 25.01.2022 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1