ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/743/22
провадження № 1-кс/753/157/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2022 р. Слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану, азербайджанця, громадянина Азербайджану, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, на території України не зареєстрованого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в :
слідчий СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 . 12 січня 2021 року приблизно о 03 год 17 хв, перебуваючи на першому поверсі 4-го під`їзду буд. АДРЕСА_2 , крокуючи слідом за наглядно знайомою ОСОБА_7 , помітив в її правій кишені куртки мобільний телефон «Apple Iphone XR White 64 GB» та з метою особистого збагачення вирішив таємно його викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до останньої та під приводом прощання з ОСОБА_7 , почав обіймати її. При цьому не помітно для ОСОБА_7 таємно викрав з її правої кишені куртки мобільний телефон та попрямував до виходу з під`їзду. В цей час ОСОБА_7 , виявивши відсутність належного їй майна почала кричати ОСОБА_5 , щоб останній повернув їй телефон. Однак ОСОБА_5 вимогу потерпілої проігнорував та вийшов з під`їзду №4. ОСОБА_7 почала наздоганяти його, продовжуючи вимагати від нього негайного повернення належного їй майна. В цей час з кишені куртки ОСОБА_5 випав її мобільний телефон. В момент, коли потерпіла потягнулась, щоб підняти мобільний телефон, ОСОБА_5 , застосувавши насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, штовхнув її в спину, від чого остання впала на землю. Подолавши опір потерпілої ОСОБА_5 , розуміючи, що його протиправні дії перестали бути таємними та несуть відкритий характер, не відмовляючись від умислу на заволодіння чужим майном, вирвав з рук ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон, завдавши матеріального збитку у розмірі 10 226 грн 40 коп, після чого з місця вчинення злочину зник, а відкрито викраденим майном розпорядився ним на власний розсуд.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 186 КК України, та існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено суворе покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років. Оцінюючи зібрані органом досудового розслідування докази, які підтверджують причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність суворого покарання, що, в свою чергу, підсилює ризик можливості переховування від суду;

незаконно шляхом залякування, погроз з метою уникнення відповідальності або її пом`якшення впливати на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні, які надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, при цьому підозрюваному відомо їх місце проживання;

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не має місця роботи, місця реєстрації на території України, постійного місця проживання на території м. Києва.

При цьому, більш м`які запобіжні заходи недостатні для запобігання вказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема:

запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не працює, не має постійного джерела доходів та вчинив умисний тяжкий злочин, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.

запобіжний захід у вигляді особистої поруки неможливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до частини першої статті 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, проте з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б бути поручителями, відсутні;

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований у зв`язку з тим, що він не буде дієвим, оскільки підозрюваний не має місця реєстрації на території України, а також не має постійного тимчасового місця проживання, є особою, яка не працює, будь-яких документів, які б підтверджували факт працевлаштування останнього до органу досудового розслідування не надходили, стороною захисту не надавались, та відповідно останній визначив для себе вчинення тяжкого злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, що сприятиме в подальшому вчиненню нових злочинів, та не зможе перешкодити від переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, цей запобіжний захід не може запобігти спілкуванню зі свідками, потерпілою, переховуванню від органів досудового розслідування та суду, або вчинити інший злочин.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу вказане клопотання передано слідчому судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання слідчого, вказуючи на необґрунтованість підозри та незаконне затриманням ОСОБА_5 . Захисник подав скаргу на незаконне затримання підозрюваного, мотивуючи її незабезпеченням під час затримання підозрюваного його права на перекладача.

ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши долучені до клопотання копії матеріалів кримінального провадження № 0000100, слідчий суддя виходить з такого.

Враховуючи, що скарга на незаконне затримання подана у судовому засіданні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу й передана слідчому судді ОСОБА_1 , зважаючи на необхідність невідкладного розгляду скарг на незаконне затримання, для недопущення протиправного обмеження прав ОСОБА_5 на свободу, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу на незаконне затримання у цьому судовому засіданні разом з питанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Частинами першою, другою, третьою статті 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи; якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи; слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Звільнення особи в порядку статті 206 КПК України може бути здійснено за відсутності законної підстави такого затримання, тобто відповідного рішення слідчого судді / суду чи правоохоронних органів.

12 січня 2022 року о 03 год. 45 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 186 КК України.

Щодо доводів захисника про порушення прав ОСОБА_5 в частині незабезпечення підозрюваному його права на перекладача слідчий суддя зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 208 КПК України на уповноважену службову особу, що здійснила затримання особи, покладено обов`язок негайно повідомити затриманому підстави затримання та інші його права зрозумілою для нього мовою. При цьому, відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 під час його затримання не було зрозуміло підстави затримання і роз`яснення його прав, зокрема у протоколі затримання чи будь-якому іншому джерелі, відсутні. Крім того, підозрюваний повідомив, що він офіційно більше десяти років одружений на громадянці України ОСОБА_8 , спілкується з нею російською мовою, останні три роки проживає в Україні, та має родичів в Україні, зокрема:батька та брата, що проживають у Черкаській області.

Таким чином, доводи скарги на незаконне затримання ОСОБА_5 є необґрунтованими, а така скарга задоволенню не підлягає.

СВ Дарницького УП ГУНП в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 12 січня 2022 року № 0000100 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

12 січня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України.

З долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження № 0000100 вбачається, що наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 передбаченого частиною другою статті 186 КК України кримінального правопорушення підтверджується протоколом затримання ОСОБА_5 , протоколом огляду місця події, під час якого біля ОСОБА_5 на землі лежав мобільний телефон «Apple Iphone XR White 64 GB», протоколами допиту потерпілої ОСОБА_7 , свідків.

Таким чином, з долучених до клопотання матеріалів вбачається, що існує висока ймовірність, що зазначені слідчим обставини мали місце, а ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України. Причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення підтверджується достатніми на цьому етапі розслідування доказами.

Ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що відсутність міцних соціальних зв`язків (відсутність відомостей про постійне місця роботи, проживання) може бути перепоною для його перебування у територіальній близькості від місця розташування органу досудового розслідування та явки на виклик органу досудового розслідування чи суду. Крім того, такий ризик наявний з огляду на тяжкість покарання у разі доведення вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину.

Ризик незаконного впливу на свідків наявний, оскільки потерпіла та свідки дали показання, які, фактично, підтверджують обставини, встановлені органом досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення існує, оскільки, крім обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 корисливого злочину, який міг принести йому прибуток, слідчим зазначено, а стороною захисту не спростовано, про відсутність офіційного законного джерела доходу, яке б давало йому можливість підтримувати достатній рівень життя.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до шести років.

Враховуючи зміст статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 186 КК України, є тяжким злочином.

Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом серед усіх запобіжних заходів, передбачених Кодексом. Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі незаконно впливати на потерпілого та свідків; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті; слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кодексом (частина друга).

Крім наявності вказаних ризиків, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (стаття 178 КПК України).

Визначивши такі критерії застосування слідчим суддею до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законодавець дотримав міжнародних стандартів щодо тримання під вартою, збалансував необхідність у забезпеченні ефективного здійснення кримінального провадження та права особи, щодо якої воно відкрито, на свободу та особисту недоторканність і передбачив тримання такої особи під вартою виключно на підставі вмотивованого судового рішення.

При цьому, у пункті 57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Корнійчук проти України» наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри.

Обираючи вид запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України, передбачених пунктами 1, 3, 5 статті 177 КПК України ризиків, оцінює в сукупності наведені у частині першій статті 178 КПК України обставини: вагомість доказів причетності ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, відсутність постійного місця роботи та джерела доходу та вважає, що доводи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Встановлені обставини вказують на існування суспільної потреби у застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного з ізоляцією ОСОБА_5 від суспільства, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам. В тому числі домашній арешт, оскільки слідчому судді не надано доказів про адресу його постійного місця проживання, а домашній арешт у хостелі, де, як зазначив прокурор, проживає ОСОБА_5 , не буде дієвим запобіжним заходом, який унеможливить вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, зокрема корисливих.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України визначення застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, є прерогативою слідчого судді.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України, виражається у формі відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства або погрози його застосування (насильницький грабіж), проте з огляду на відносно невеликий ступінь такого насильства «штовхнув у спину», слідчий суддя не вбачає підстав для незастосування застави.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , встановлені досудовим розслідуванням обставини, слідчий суддя вважає, що визначення найнижчої межі застави для тяжкого злочину не співвідноситиметься із характером насильницько-корисливого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , найвищої межі не відповідатиме рівню доходів підозрюваного та ступеню насильства, яке за версією органу досудового розслідування застосовано до потерпілої.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що для ОСОБА_5 розмір застави, який має на меті достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не має бути завідомо непомірним для нього, є тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 72030грн.

Керуючись ст. 110, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000100, відмовити.
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 3 год 45 хв 12 січня 2022 року.
ВизначитиОСОБА_5 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 72030 гривень.
У разі внесення застави на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.
З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_5 зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування і суду та виконувати такі обов`язки: не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дія ухвали закінчується 12 березня 2022 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1