Провадження по справі № 1-кп/752/1977/21
В И Р О К
іменем України

"27" жовтня 2021 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

провівши судовий розгляд кримінального провадження № 0001254, дані про яке 28.07.2021 внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не одруженого, такого, що не має на утримані неповнолітніх дітей, або непрацездатних осіб, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Голосіївського районного суду м. Києві від 03.04.2019 за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України до покарання у види штрафу в розмірі 850грн. (штраф не сплачений), оголошеного у розшук ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.10.2019 у кримінальному провадженні №0003328 від 19.04.2019 за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України, яке надійшло до суду 31.07.2019, відносно якого до суду направлені обвинувальні акти у кримінальних провадженнях: № 0008053 від 24.09.2019 за обвинуваченням у вичинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, №0009352 - ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України; №0010488 - ч.2 ст.185 КК України, № 0000311 - ч.2 ст. 185 КК України, №0002486 - ч.2 ст.185 КК України, № 0010846 від - ч.2 ст. 186 КК України;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю сторін і учасників кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

встановив:
28.07.2021 о 01 годині ОСОБА_3 знаходився у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 14. На виході з магазину, ОСОБА_6 , що у той час виконував обов`язків охоронця магазину, зробив зауваження знайомому ОСОБА_3 . Після чого ОСОБА_3 із хуліганських мотивів, діючи з необережності у виді протиправної недбалості наніс ОСОБА_6 кулаком правої руки один удар в обличчя (на рівні верхньої губи зліва), що спричинило тілесне ушкодження останньому у вигляді рани шкіри верхньої губи ліворуч. Від отриманого удару ОСОБА_6 втратив рівновагу тіла і упав з висоти росту, ударившись при цьому головою (скоренево-тем`яною ділянкою) о підлогу, в результаті чого отримав тілесне ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, яка утворилася за імпресійно-інерційним (ударно-протиударним) механізмом, у вигляді: синців обох повік справа; субарахноідального крововилива зліва; субдурального крововилива над лівою скоренево-тім`яною ділянкою; геморагічних вигнищ крововиливів у паренхіми зліва в скореневій частці; перелом скореневої та тім`яної кісток справа, яке є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав. Пояснив суду, що напередодні посварився із співмешканкою, був напідпитку, та прийшов до магазину «АТБ» разом із знайомим. Коли виходили із магазину, до його знайомого підійшов охоронець та зробив зауваження. Він був вже на виході, але повернувся, підійшов до охоронця, який раніше йому був незнайомий, та один раз ударив його кулаком правої руки у обличчя, після чого вийшов із магазину. Не може пояснити причини такого вчинку, але зазначає, що не мав на меті спричинити потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Вибачається за свої дії перед потерпілим, шкодує та має намір відшкодувати завдану шкоду.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції - відсутні, наслідки неможливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку - роз`яснені.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у спричинені необережного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчинені злочину, передбаченого ст.128 КК України, при обставинах, викладених у вироку, є доведеною.

Змінюючи мотив злочину, який визначений у обвинувальному акті як раптово виниклі неприязні відносини, суд виходив з того, що такий мотив не був доведений за наслідками допиту обвинуваченого у судовому засіданні. Враховуючи обставини скоєного злочину: нетривалий час подій, що йому передували, відсутність будь-яких взаємодій із потерпілим до моменту удару, пояснення самого ОСОБА_3 , який під час попиту не зміг назвати причини раптово нанесеного ним удару, але зазначив, що знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та розумів, що перед ним охоронець магазину, а поруч присутні інші сторонні особи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 діяв з хуліганських мотивів. При цьому суд також враховує, що присутній у судовому засіданні потерплий, не заперечував, щодо викладених обвинуваченим ходом подій. Враховуючи, що визначення мотиву злочину, як однієї із ознак суб`єктивної сторони правопорушення, відбувається зокрема за наслідками допиту особи, яка їх вчиняє, суд вважає, що встановлення іншого мотиву, ніж зазначено у обвинувальному акті, без дослідження інших доказів, ніж показань обвинуваченого, не суперечить вимогам ч.3 ст. 349 КПК України.

Суб`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, визначена як необережність у виді протиправної недбалості, оскільки ОСОБА_3 , завдаючи удар при вищевказаних обставинах, не передбачав можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, але повинен і міг це передбачити, розуміючи, що наносить удар кулаком у обличчя чоловіка, який мав зовні ознаки значно старшого за віком ніж він, діючи з меншою силою тощо.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, та данні про його особу, згідно яких обвинувачений: офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога або психіатра за місцем реєстрації не перебуває. Окрім того, ОСОБА_3 судимий вироком Голосіївського районного суду м. Києві від 03.04.2019 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у види штрафу в розмірі 850грн. Враховуючи, що штраф ОСОБА_3 не сплачений, положення п. 5 ч.1 ст. 89 КК України суд не застосовує. Даних проте, що судом приймалося рішення відповідно до положень ст. 80 КК України про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строк виконання обвинувального вироку, суду не надано. За таких обставин обвинувачений є особою яка, має судимість. Окрім того, ОСОБА_3 перебуває у розшуку за обвинуваченням у вчинені умисного злочину, а також відносно нього складені обвинувальні акти у декількох кримінальних провадженнях, які до судового розгляду з 2019 року не призначені з причин неявки останнього на судові виклики.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено. Його каяття не носить характер дійового.

Про обставини, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання, прокурором під час судового розгляду, зокрема при викладенні обвинувачення, не заявлено. Тому, враховуючи такі засади як змагальність та диспозитивність, суд, діючи в межах пред`явленого обвинувачення, про обставини вчинення ОСОБА_3 вищезазначеного злочину у стані алкогольного сп`яніння, про що зазначив сам обвинувачений під час допиту, у вироку також не зазначає.

З врахуванням вищевикладеного, характеру дій обвинуваченого, які хоч і були необережними, але призвели до тяжких наслідків у виді погіршення стану здоров`я потерпілого, (про що суд може констатувати з урахуванням зовнішнього стану та поведінки ОСОБА_6 , якій був присутній в судовому засіданні), їх безпідставність та направленість на особу, що була візуально значно дорослішою, ніж обвинувачений, невжиття дійових дій з відшкодування шкоди, завданої потерпілому внаслідок злочину, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст.128 КК України. Суд не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання у виді громадських або виправних робот, обмеження волі, звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, враховуючи, що раніш призначене покарання за вчинення умисного корисливого злочину не призвело до виправлення ОСОБА_3 і не упередило вчинення ним нового злочину.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальний правопорушень.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, час попереднього ув`язнення обвинуваченого у період з 28.07.2021 по 26.10.2021 (включно) підлягає зарахуванню у строк покарання. Окрім того вирок Голосіївського районного суду м. Києві від 03.04.2019 щодо ОСОБА_3 підлягає окремому виконанню.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України. Запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ст.371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст. 128 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 27 жовтня 2021 р.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, час його попереднього ув`язнення у період з 28.07.2021 по 26.10.2021 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києві від 03.04.2019 відносно ОСОБА_3 , яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, до покарання у види штрафу в розмірі 850 грн., - виконувати окремо.

Залишити ОСОБА_3 дію існуючої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком суду законної сили.

Витрати на проведення експертизи № 042-1136-2021 від 23.09.2021 в розмірі 3771,60 (Три тисячі сімсот сімдесят одна гривня 60 копійок) стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави.

Речові докази: футболку світлого кольору з полосою синього кольору з надписом «Focus», що перебуває у камері збереження речових доказів Голосіївського УП ГУНПУ Країни у м. Києві за квитанцією Ф-013125, знищити; CD-R диск, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень, а також отримання копії вироку, із її врученням обвинуваченому негайно після оголошення.

Суддя ОСОБА_1