КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/5770/19 Провадження № 11-кп/824/4001/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2021 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2021 року та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 25 жовтня 2021року включно.

Таке рішення суд мотивував з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, до затримання офіційно не працював, міцних соціальних зв`язків не має, місце проживання якого зареєстровано в іншому регіоні, також суд врахував те, що 17 квітня 2021 року слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП в м. Києві було відкрите кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України щодо нанесення ним тілесних ушкоджень середньої тяжкості своїй дружині, що у своїй сукупності свідчить про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, що буде негативно впливати на хід судового розгляду у кримінальному провадженні, а також існує ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того судом першої інстанції враховано, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі ризикам.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначає, що не погоджується із ухвалою суду першої інстанції та звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження існування ризиків, на які посилається суд в ухвалі.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції неповно дослідив письмові докази, надані стороною захисту.
Крім того захисник звертає увагу на те, що судом не було допущено до участі у судовому засідання з розгляду питання про продовження ОСОБА_7 строків тримання під вартою потерпілого ОСОБА_9 , який хотів висловити думку щодо продовження запобіжного заходу.
Апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується серед іншого неодноразовими заявами ОСОБА_9 , який не визнає себе потерпілим у даному провадженні та стверджує про те, що ОСОБА_7 не наносив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень.
Також захисник зазначає, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, за останнім місцем проживання характеризується виключно позитивно.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що за умови звільнення обвинуваченого з-під варти, ТОВ «Студія Бель Вує» зобов`язується його працевлаштувати з оплатою праці згідно штатного розкладу.
Захисник вказує, що за весь час застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, ОСОБА_7 не має порушень обов`язків, покладених на нього судом, як і не має адміністрація ДУ «Київський слідчий ізолятор» претензій до нього щодо порушень правил поведінки осіб, взятих під варту чи правил внутрішнього розпорядку.
Апелянт зазначає, що у ОСОБА_7 відсутні повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а внесені до ЄРДР відомості про вчинення ним щодо своєї дружини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є лише наклепом та не підтверджується жодним доказом.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, який за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Також суд врахував, що місце проживання обвинуваченого зареєстроване в іншому регіоні, останній раніше судимий, до затримання офіційно не працював, не має міцних соціальних зв`язків, також суд врахував те, що 17 квітня 2021 року слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП в м. Києві було відкрите кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України щодо нанесення ним тілесних ушкоджень середньої тяжкості своїй дружині, що у своїй сукупності свідчить про те, що існують ризики переховування ОСОБА_7 від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Щодо доводів захисника про те, що суд неповно дослідив надані стороною захисту докази, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд надає оцінку таким доказам, зокрема зазначає, що не приймає довідку, видану ТОВ «Студія Бель Вує», оскільки вона датована 02 вересням 2021 року, а також договір оренди квартири від 26 серпня 2021 року, з тих підстав, що відсутні докази щодо права власності на дану квартиру.
Безпідставними також є твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не допустив потерпілого до участі у судовому засіданні з розгляду питання про продовження строків тримання під вартою, оскільки як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_9 був завчасно та належним чином повідомленим про судове засідання, яке, як вбачається із оскаржуваної ухвали, відбувалось відкрито, тому він не був позбавлений можливості прибути в судове засідання та надати свої пояснення.
Щодо доводів захисника про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, то колегія суддів зазначає, що такі доводи не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали про продовження строків тримання під вартою.
При цьому апеляційний суд зазначає, що оцінка доказів з точки зору їх належності, достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки та позитивну характеристику за місцем проживання не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 25 жовтня 2021 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4