1-кп/522/2348/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
-13.07.2007 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
-11.12.2009 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
-28.03.2012 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 186, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі;
-06.09.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.
-06.07.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 24.04.2019 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд
03.07.2021 року ОСОБА_3 , перебуваючи в нічний час біля будинку АДРЕСА_2 , побачив припаркований автомобіль торгової марки «Geely».
В цей час, у ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до салону вказаного автомобіля.
Реалізуючі свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 03.07.2021 року о 02 годині 29 хвилин ОСОБА_3 підійшов до припаркованого біля будинку АДРЕСА_2 автомобіля торгової марки «Geely», державний номер: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та, розбивши каменем переднє пасажирське скло двері, проник до салону автомобіля.
Далі, перебуваючи у салоні автомобіля торгової марки «Geely», державний номер: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , 03.07.2021 року о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_3 впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: відео-реєстратор, торгову марку якого не встановлено, вартістю 1 000 гривень; авто-навігатор, торгову марку якого не встановлено, вартістю 1 000 гривень, та ящик для речей з торпеди автомобіля, який вартості для потерпілого не представляє, а всього майна, яке належить ОСОБА_6 , на загальну суму 2 000 гривень.
Таємно викравши майно ОСОБА_6 вартістю 2 000 гривень, ОСОБА_3 покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому матеріальний збиток у вказаному розмірі.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому розкаявся і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи наданих органами досудового слідства доказів щодо цих обставин.
За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у сховище.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, а також те, що ОСОБА_3 хворіє на туберкульоз.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст.185 КК України.
В даному випадку, за переконанням суду, такий вид покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, визнання суми матеріальної шкоди завданої потерпілому а також бажання її відшкодувати у повному обсязі, дані про особу винного, те, що останній хворіє на туберкульоз та потребує спеціального лікування, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, тому в силу ст.75 КК України останнього можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута.
В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 377 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Після вступу вироку в законну силу, запобіжний захід - скасувати.
У відбутий термін покарання засудженому ОСОБА_3 зарахувати час знаходження під вартою з 27.07.2021 року по 07.09.2021 року.
Речові докази по справі:
-Диск з маркувальним написом «Verbatim DVD-R 4,7 GB» сірого кольору, оглянутий 08.07.2021 року зберігати при матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

07.09.2021