Справа № 461/8712/21
Провадження № 1-кс/461/597/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-
в с т а н о в и в :
Захисник ОСОБА_3 подав заяву, в якій просить розгляд клопотання проводити без його участі, клопотання про скасування арешту підтримує з підстав, наведених у ньому.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19.11.2020 року під час накладення арешту на майно була встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна.
Заявник зазначає, що з моменту накладення арешту на майно минуло понад 14 місяців, а органом досудового розслідування не проведено жодної слідчої дії за участю ОСОБА_4 , чи з вказаною земельною ділянкою. Процесуальний статус ОСОБА_4 не змінився. Також не встановлено винних осіб та складу злочину, предметом якого була б земельна ділянка, а тому просить скасувати арешт на земельну ділянку в цілому.
Однак, оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя з такими погодитись не може, оскільки, як вбачається із досліджених обставин, досудове розслідування кримінального провадження, в рамках якого арешт майна накладався, на даний час триває, у кримінальному провадженні проводяться слідчі (розшукові) дії з метою встановлення додаткових обставин, тобто ще не виконані всі необхідні слідчі дії, для яких була необхідність накладення арешту на вилучене майно, а земельні ділянки згідно постанови від 19.11.2020 року визнані речовими доказами.
Тобто обставини, викладені заявником у клопотанні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання та спростовуються матеріалами справи.
Як було встановлено, вказане вище майно визнано речовими доказами і є предметом дослідження у вказаному провадженні.
З огляду на вищенаведене та те, що особою, яка подала клопотання, не доведено, що в подальшому застосування арешту на вищезазначені речі відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1