Справа № 163/2175/21
Провадження № 1-кп/163/243/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000301 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новомиргород Кіровоградської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, вищої освіти, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він на початку серпня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на автостанції «Видубичі» в місті Київ, замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи виготовлення підробленого міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику. При цьому ОСОБА_6 , розуміючи, що вказаний документ буде підробленим, вчинив пособництво в цьому, надавши необхідні дані, а саме: свої паспортні дані, цим самим заздалегідь обіцяв придбати підроблений документ - міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику, після чого отримав підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику на своє ім`я, за яке заплатив грошові кошти в сумі 2500 гривень.

Крім цього, о 12:20 годині 12 вересня 2021 року, ОСОБА_4 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин» Волинської митниці, що за адресою: вулиця Прикордонників, 2, в селі Старовойтове Волинської області, з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення СОVID-19 надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ, а саме - міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке посвідчено установою, яка відсутня в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, чим використав завідомо підроблений документ.

Крім цього, о 12:25 годині 12 вересня 2021 року, ОСОБА_4 , слідуючи на в`їзд в Україну з Республіки Польща через пункт пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин», що в селі Старовойтове Рівненської ОТГ Ковельського району Волинської області, перебуваючи перед кабіною прикордонного контролю, надав інспектору прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_8 , який є службовою особою правоохоронного органу, у зв`язку із здійсненням правоохоронних і правозастосовних функцій, неправомірну вигоду в розмірі 100 (сто) євро, двома банкнотами номіналом по 50 євро кожна серія та номер RС та МD , поклавши їх серед документів, які надав на робочий стіл ОСОБА_8 за те, щоб він, з використанням наданого його службового становища не вживав карантинних заходів при перетині ним державного кордону щодо занесення ним інфекційних хвороб на територію України, та в порядку визначеному статтею 14 Закону України «Про прикордонний контроль» не відмовив йому у перетині державного кордону, як громадянину, у якого на момент проходження паспортного контролю було свідоцтво про вакцинацію/профілактику з ознаками підробки. Відразу після цього ОСОБА_8 відмовився від одержання неправомірної вигоди та вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб шляхом повідомлення на лінію «102», та в порядку визначеному статтею 14 Закону України «Про прикордонний контроль» відмовив у перетині державного кордону ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у пособництві у підробленні офіційного документа, використанні завідомо підробленого документа, а також у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданої їй службового становища, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, що передбачені ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.369 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання: за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень; за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд встановив таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесені до категорії проступків та нетяжкого злочину, внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.369 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважала за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Готівкові кошти, як речові докази належить конфіскувати в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України.
Питання про долю оптичного диска та міжнародного свідоцтва вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 20.09.2021 у кримінальному провадженні №0000301 від 12.09.2021, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.369 КК України, і призначити йому покарання:
-за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмір 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Долю речових доказів і документів визначити таким чином :
- грошові кошти загальною сумою 100 євро, а саме: дві банкноти номіналом по 50 євро кожна з серійними номерами RС та МD , які передані на відповідальне зберігання до ПАТ КБ «Приватбанк» (проспект Відродження, 1, м. Луцьк Волинської області), - конфіскувати у власність держави.
- носій електронної інформації оптичний диск DVD-R «Verbatim», на якому міститься відповідна інформація з відео реєстратора та міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику з ознаками підробки, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000301, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Накладений, згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 14.09.2021, арешт на вищевказані речові докази - скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1