Справа № 461/8623/21
Провадження № 1-кс/461/39/22
17.01.2022 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
власника майна ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -
Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати арешт автомобіля марки «Тойота Авенсіс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2088 року випуску, шасі НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та повернути його власнику.
В обгрунтування поданого клопотання покликається на те, що тимчасове зберігання транспортного засобу здійснюється на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ПП «Старчак» за адресою: м Львів вул. Авіаційна, 7. На день подання даного клопотання судовим експертом в галузі судових автотехнічних експертиз проведено технічний огляд автомобіля, зафіксовано шляхом фотозйомки механічні пошкодження на зазначеному автомобілі, які утворилися внаслідок наїзду на пішохода, а також виконано автотехнічну експертизу. Таким чином мета, з якою на вказаний транспортний засіб накладався арешт, як на речовий доказ, тобто його дослідження, досягнута. Також відомо, що даний автомобіль зберігається в неналежних умовах для зберігання речових доказів, а саме автомобіль з моменту його вилучення до часу звернення з даним клопотанням знаходиться на відкритому майданчику, що призводить до його псування. При подальшому знаходженні автомобіля на зберіганні в неналежних умовах призведе до подальшого його псування, що може завдати матеріальну шкоду. Зазначає, що всі сліди злочину, які зберіг на собі транспортний засіб, зафіксовані судовим експертом і не можуть бути вже приховані, знищені, перетворені. Потреба в забезпеченні схоронності речових доказів шляхом зберігання транспортного засобу на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів з позбавленням права використання майна відпала.
ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав дане клопотання. Надав аналогічні пояснення викладеним в клопотанні. Просив задоволити таке.
Адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою.
Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою.
Представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Просив відмовити у задоволенні клопотання.
Вивчивши матеріали клопотання та клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.10.2021 р. накладено арешт на автомобіль «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Мотивами постановлення вказаної ухвали зазначено, що збереження вказаного майна має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні та забезпечить збереження речових доказів.
Постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Таким чином, правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.
Водночас, заявником до поданого клопотання не долучено жодного доказу, який б підтверджував проведення всіх необхідних експертиз, проведення з арештованим майном необхідних слідчих дій та можливість подальшого використання майна без його пошкодження. Крім того, клопотання не містить належних доказів того, що на даний момент відпали обставини які стали підставою для накладення арешту на майно.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що арешт накладено обґрунтовано, заявником не доведено, що в межах кримінального провадження проведено всі необхідні слідчі дії, в тому числі з метою виконання яких накладався арешт, слідчий суддя не вбачає правових підстав для скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.10.2021 року на даному етапі досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -
Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1