ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5306/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3034/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , з участю потерпілого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого та прокурора на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 08 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, працюючого менеджером ТОВ «Оболонь», з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000,00 (десять тисяч) грн.
Судом встановлено, що 22 лютого 2019 року, приблизно о 11.00 годин, обвинувачений ОСОБА_7 знаходився за адресою: м. Харків, пр. Московський, 271, на території, прилеглій до станції технічного обслуговування автомобілів, де між ним та раніше незнайомим йому потерпілим ОСОБА_9 стався словесний конфлікт, в ході якого на підґрунті особистих неприязних відносин у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, на підґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 умисно наніс потерпілому один удар кулаком лівої руки в область щелепи справа, від чого потерпілий ОСОБА_9 впав на землю на спину. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до потерпілого, нахилився до нього та наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скроні, один удар кулаком правої руки в область потилиці, один удар кулаком лівої руки в область правої скроні. Після того, як потерпілий ОСОБА_9 підвівся на ноги, обвинувачений ОСОБА_7 наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока та один удар кулаком лівої руки в область носу.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-362/2019 від 12 04 2019 року, тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день).
Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження., що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування вироку та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у оскаржуваному рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в його діяннях не було умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому (Т.2 а.с.220-228).

Вказаний вирок було оскаржено також прокурором, проте до початку розгляду справи останній відмовився від своїх апеляційних вимог, надавши письмову заяву.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.
Обвинувачений просив про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Захисник підтримав позицію підзахисного, також просив про задоволення апеляційної скарги підзахисного.

Прокурор вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпілий заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та захисника, думку прокурора, думку потерпілого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень ніким не оспорюються, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Що стосується апеляційних доводів щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам, то вони спростовуються обвинувальним актом, протоколами проведених слідчих дій, показаннями свідків та висновками судово-медичних експертиз.

Так, перевіряючи апеляційні вимоги ОСОБА_7 щодо необхідності скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції через його незаконність, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 свою провину не визнав у повному обсязі, цивільний позов не визнав та зазначив, що у лютому 2019 року його друг ОСОБА_10 відвіз належний йому автомобіль на СТО, яке належить потерпілому ОСОБА_9 для здійснення ремонтних робіт, а саме заміни ременя газо-розподільчого механізму. Наступного дня зателефонували з СТО, вказавши, що з машиною виникли проблеми. ОСОБА_7 зателефонував своєму брату, якій відвіз його на СТО, а по дорозі вони заїхали на Нову Пошту. Коли ОСОБА_7 приїхав на СТО, він підійшов до старшого механіка, як потім з`ясувалось це був ОСОБА_11 , з яким не досягнув порозуміння у питанні поломки автомобіля та попрохав викликати керівництво. Через деякий час приїхав ОСОБА_9 , розмова між ними проходила у його кабінеті. Зі слів механіків СТО у належному ОСОБА_7 автомобілі був пошкоджений радіатор, з яким автомобіль вже був доставлений на СТО. ОСОБА_7 не погодився з цим, вважав причиною поломки радіатора були некваліфіковані дії робітників СТО, оскільки радіатор був новим. В процесі розмови, ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_9 , що вони відвезуть радіатор на іншу станцію для визначення причини поломки. При цьому ОСОБА_9 вказав ОСОБА_7 , що останній повинен бути оплатити бензин ОСОБА_9 , на що обвинувачений не погодився. Ця розмова відбувалась вже на вулиці, біля машини ОСОБА_9 , в багажник якої був покладений радіатор. В цей час під`їхав ОСОБА_10 .
Між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виникла словесна перепалка, ОСОБА_9 почав штовхати ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_9 наніс один удар головою в область ока ОСОБА_7 . Удав був дуже сильним, ОСОБА_7 не зрозумів в той час, чим саме він був нанесений та у відповідь на отмаш наніс удар. В цей час прибігли робітники СТО та їх розтягнули. Потерпілий та обвинувачений викликали швидку допомогу. ОСОБА_7 зазначає, що він від удару не падав, свідомість не втрачав. Після інциденту, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 сплатити 500 доларів США, та останній припинить справу. Але ОСОБА_7 вважає, що він не винуватий, він захищав себе як чоловік. Також ОСОБА_7 вказав, що приблизно через тиждень, він звернувся для отримання висновку експертизи щодо нанесення йому тілесний ушкоджень до правоохоронних органів. Ніякого лікування не отримував.
Не дивлячись на невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_7 , його провина у фактично скоєному повністю підтверджується сукупністю зібраних у справі і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Доводи ж апеляційної скарги щодо відсутності умислу в діях ОСОБА_7 та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- показаннями у ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_9 , який зазначив, що він володіє станцією технічного обслуговування автомобілів. 08 02 2019 року йому зателефонував ОСОБА_12 та записався на 20 02 2019 року для ремонту належного йому автомобіля. В цей день машину привезла інша людина. З самого початку машина не заводилась. Він намагався розшукати ОСОБА_7 , але останній не брав слухавку. Він знайшов водія, який привозив машину та він зазначив, що у машині щось з проводами. 22 02 2019 року ОСОБА_7 приїхав на станцію та почав відразу ображати робітників СТО, які зателефонували йому. Коли він приїхав, ОСОБА_7 почав висловлювати претензії щодо ремонту його машини, наполягав, що саме робітники СТО його зламали та вимагав ремонту всієї машини за рахунок ОСОБА_9 . Останній в свою чергу запропонував ОСОБА_7 провести експертизу, але ОСОБА_7 відмовився та продовжував конфлікт та оскільки у ОСОБА_7 не знайшлося ніяких аргументів, він вирішив перевести все в площину фізичного насильства. Після чого почав наносити удари потерпілому, а саме кулаком правої руки в ліву сторону щелепи, після чого потерпілий впав на спину. Другий удар був правою рукою у скроню, потилицю, лівою рукою у висок. ОСОБА_9 весь цей час перебував на землі. В цей момент підбігли свідки та спробували відтягнути ОСОБА_7 від потерпілого. ОСОБА_9 ударів не наносив, але не виключає того факту, що у момент, коли він захищався від дій ОСОБА_7 він міг відштовхуючи від себе ОСОБА_7 нанести йому один удар. Потім ОСОБА_9 викликав швидку допомогу, яка відвезла його до лікарні. Він проходив лікування. Також потерпілий зазначив, що ОСОБА_11 в той час проходив у нього стажування, потім працевлаштований не був.

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні зазначив, що він проходив іспитовий строк на СТО, оскільки мав намір працевлаштуватись на ньому, але потім передумав. Свідку відомо, що взимку ОСОБА_7 звернувся до СТО, яке розташоване по проспекту Московському, 71 у м. Харкові для заміни ременю ГРМ. Коли свідок намагався почати роботу, він помітив сліди течі, рідини на радіаторі автомобіля, оскільки він був вже старий. Свідок сказав про це ОСОБА_9 . Коли приїхав ОСОБА_7 , він зазначив, що радіатор у нього новий та знаходиться в справному стані. Приблизно через 30 хвилин приїхав ОСОБА_9 , вони почали спілкуватись, при цьому ОСОБА_13 розмовляв на підвищених тонах. ОСОБА_9 запропонував відвести радіатор на діагностику. Коли вони вийшли на вулицю, ОСОБА_7 вів себе не адекватно, почав говорити погані слова та товкати потерпілого. Потім ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 лівою рукою в область щелепи справа, від чого потерпілий впав. Потім ОСОБА_7 , ще раз вдарив потерпілого правою рукою нанісши удар у скроню та потилицю. В цей час свідок разом з іншими відштовхнув ОСОБА_7 від ОСОБА_9 , але ОСОБА_7 ще наніс удар потерпілому правою рукою в область лівого ока, а лівою рукою в область перенісся. В цей час свідок з іншими людьми почав відтягувати ОСОБА_7 від ОСОБА_9 , у якого була розірвана куртка та розбитий годинник. Свідок також зазначив, що ОСОБА_7 приїхав на СТО зі своїм знайомим, який під час конфлікту перебував у машині, яка стояла далеко та цей чоловік не міг бачити всього конфлікту, оскільки підійшов вже наприкінці. Свідок вказав, що допомагали відтягувати ОСОБА_7 від ОСОБА_9 сторонні особи, які привезли свої автомобілі на ремонт. Свідок не бачив у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. ОСОБА_14 викликав швидку та поліцію, яка все записала. Територія, де відбувся конфлікт, це гаражі, на в`їзді розташований шлагбаум та охоронець, а СТО приблизно 15 метрів від в`їзду.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні зазначив, що він взимку 2019 року приїхав до СТО за адресою проспект Московський, 271 у м. Харкові. Приблизно о 10.30 год на СТО приїхав чоловік, який потім виявився ОСОБА_7 , та почав скандалити, та говорити що йому нібито замінили радіатор на старий. ОСОБА_11 сказав, що радіатор у нього старий, але ОСОБА_7 , все одно скандалив. Після чого ОСОБА_11 подзвонив ОСОБА_9 , та останній приїхав через пів години до СТО та вони з ОСОБА_7 , пішли до кабінету потерпілого. Коли вони вийшли, ОСОБА_7 вів себе не адекватно, ображав ОСОБА_9 . ОСОБА_11 взяв радіатор, та поклав його у багажник автомобіля ОСОБА_9 щоб відвезти на діагностику. В цей час ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 , з права в щелепу від якого потерпілий впав, ОСОБА_7 , нахилився і завдав ще три ударив, два з права в потилицю та з ліва по обличчі. Свідок підбіг до них та почав їх розміряти, обвинувачений заспокоївся та все одно ображав ОСОБА_9 , та наніс ще два удари з права в око та з ліва в перенісся носу, свідок та ще один хлопець знову їх раз розмирили, ОСОБА_9 , викликав поліцію та швидку допомогу, у нього була пошкоджена куртка та розбився годинник. У ОСОБА_7 свідок не бачив тілесних ушкоджень. Також свідок зазначив, що він знаходився в той день на СТО, оскільки у нього там була машина на ремонті. Штат робітників СТО йому не відомий. ОСОБА_7 в той день приїхав до СТО не сам, а зі знайомим, який сидів у машині та він не міг бачити конфлікт, але вже після конфлікту вийшов з машини.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні зазначив, що він працює охоронцем ГСК «Кругозор», біля 6 років, який розташований по пр. Московському 271 у м. Харкові та знаходиться на відстані 50-100 метрів від СТО, на якому трапився конфлікт. Весною, приблизно два роки тому, свідок був на роботі на сторожкі, з вікна якої він бачить стоянку, а якщо повертається назад то бачить СТО. Приблизно в обід, свідок у вікно побачив на СТО скупчення осіб, чоловік п`ять, з яких були працівники СТО. Він так вирішив тому що бачив їх там не одноразово. Він побачив штовханину між начальником СТО та раніше йому не знайомим чоловіком, який виявився ОСОБА_7 . Штовханина продовжувалася хвилини дві, він не бачив щоб хтось комусь наносив удари, так як коли почався конфлікт на стоянку приїхав автомобіль з бетоном та йому потрібно було підняти шлагбаум. Після цього він бачив швидку допомогу, яка стояла на заправці, та до неї направлявся обвинувачений.

Разом із тим, судом досліджено протокол слідчого експерименту, який проведено 08 04 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , який у присутності понятих розповів про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 (Т. 2а.с. 50-53, том 2), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 04 2018 року за участю потерпілого ОСОБА_9 (Т. 2, а. с. 54-55), протокол огляду місця події від 23 03 2019 року під час якого, в присутності ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , була оглянута ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , де розташоване приміщення станції технічного обслуговування, ліворуч від нього знаходиться ряд гаражних приміщень, праворуч територія огороджена забором. На зазначеній ділянці відбувся конфлікт між ОСОБА_17 та ОСОБА_7 (Т. 2, а.с. 56-59).

Будь-які підстави вважати, що показання потерпілого та свідків є недостовірними відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються:

-змістом виписки із медичної картки стаціонарного хворого 1-е н/х відд. № 4504 ОСОБА_9 , згідно якої 22 02 2019 року ОСОБА_9 госпіталізовано до 1-го Нейрохірургічного відділення в ургентному порядку зі скаргами на головну біль, запаморочення, болі у місцях ударів. Йому був встановлений діагноз закрита ЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканей голови та обличчя (Т 2 , а. с. 60);

- випискою медичної картки Стаціонарного хворого № 128 ОСОБА_9 від 12 03 2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікування у ХНП «МП № 26» ХМР з 26 02 2019 по 12 03 2019 року з діагнозом закрита ЧМТ, струс головного мозку, з з лікворно - гіпертеизивним, вестибуно-атоксимним, асценичним синдромами. (Т. 2, а. с. 61);

В ході проведення судово-медичної експертизи, експертом складено висновок № 228-2019 від 25 02 2019-26 03 2019 року, згідно якого: у нього мають місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю синців у лівій навколоочній ділянці та у ділянці проекції соскоподібного відростку лівої скроневої кістки. Дана травма утворилась внаслідок локальної ударної дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні особливості діючої поверхні якого (яких) не відобразились, з місцем прикладання сили відповідно до локалізації синців. Враховуючи дані із наданої медичної документації та морфологічні ознаки вказаної травми, вона могла бути отримана у строк на який посилається потерпілий.

За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю синців, враховуючи її звичайний клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день)(згідно п.п.2.3.1.»а», 2.3.3., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року) (Т. 2, а. с. 62-63);

Висновком експерта № 09-362/2019 від 10 04 2019-12 04 2019 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи за матеріалами справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , та у відповідь на поставлені питання експерт прийшов до наступних висновків: згідно «Висновку фахівця» №228-2019 від 25 02 2019 у гр. ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю синців у лівій навколоочній ділянці та у ділянці проекції соскоподібного відростку лівої скроневої кістки. Дана травма утворилась внаслідок локальної ударної дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні особливості діючої поверхні якого (яких) не відобразились, з місцем прикладання сили відповідно до локалізації синців. Враховуючи дані із медичної документації та морфологічні ознаки вказаної травми, вона могла бути отримана у строк вказаний в ухвалі.

Також експертом зазначено, що показання потерпілого ОСОБА_9 , що викладені у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 08 квітня 2019 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у нього тілесних ушкоджень. Показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , що викладені у Протоколах проведення слідчого експерименту» від 08 квітня 2019 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у гр. ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (Т. 2, а. с. 64-66).

У відповідності до вимог ст. ст. 85, 86 КПК України апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції вірно зазначив, що вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що обвинувачений раніше не судимий, не одружений, працює менеджером ТОВ «Оболонь», на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Надаючи оцінку твердженню обвинуваченого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

На думку колегії суддів, жоден з доводів апелянта не знайшов свого підтвердження та спростовується матеріалами справи, а тому сприймається колегією суддів як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, ґрунтуючись на принципах призначення покарання, визначених положеннями КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 08 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3