20.10.2021
Справа № 331/945/20
Провадження № 1-кп/331/154/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2021 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальні провадження №0000317 від12.02.2020 року, №0001468 від 20.10.2019 року, №0000040 від 11.02.2021 року з обвинувальними актами у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Запоріжжя, громадянина України, українця, який має базову середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

- 28.05.2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75,76,104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 25.07.2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки та один місяць позбавлення волі. 06.05.2016 звільнено по відбуттю строку покарання;

- 11.08.2016 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 15.09.2016 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 20.12.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 4 роки та 2 місяців позбавлення волі. 07.03.2019 звільнено по відбуттю строку покарання;

- 27.01.2020 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 2 роки. 25.05.2021 вирок було переглянуто Запорізьким апеляційним судом, в частині призначення покарання скасовано і призначено покарання у виді 3 місяців арешту;

- 14.04.2020 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 389 КК України. На підставі ст. 71 частково приєднано не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст. 125 КК України до 3 місяців 3 днів арешту;

- 26.08.2020 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 125 КК України до громадських років на 120 годин;

- 19.01.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 03.06.2021 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту. На підставі ст.71, ч.1 ст.72 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, з розрахунку один день арешту за один день позбавлення волі, невідбутної частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2021 року, остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2019 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_3 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 , який заснув після сумісного розпиття спиртних напоїв, знаходячись у кухонному приміщенні квартири АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу мобільний телефон «HuaweeiY 7» в корпусі синього кольору, на 2 sim-картки, ІМЕІ1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ2 - НОМЕР_2 , вартістю 5718 грн, який на праві власності належить ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищезазначену суму, та з місця вчинення злочину зник.

Крім того, 12 лютого 2020 року приблизно о 18 годині 17 хвилині, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у торговому залі супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 83/85, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з торгових полиць зазначеного супермаркету намагався таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Омега», сховавши його під верхній одяг а саме: 1 пляшку, об`ємом 0,5 літри, віскі «Джеймесон» (артикул 534), вартістю 346 гривень 24 копійки за одиницю товару, чим намагався причинити ТОВ «Омега» матеріальну шкоду на вказану суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони супермаркету, після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.

Крім того, 07 лютого 2021 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, за допомогою власної фізичної сили, перебуваючи в кімнаті, яка фактично окремо не перебуває у його володінні, квартири АДРЕСА_3 , почергово, демонтував та таємно викрав газову плиту на 4 комфорки марки «Ardo», вартість котрої складає - 1979 гривень 17 копійок та чавунну опалювальну батарею на 7 секцій вартість котрої складає - 320 гривень 83 копійки, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме: реалізував шляхом продажу третій особі. Своїми умисними діями, ОСОБА_3 , спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_7 на загальну грошову суму 2300 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав у повному обсязі, пояснив суду, що у 2019 році до нього у гості прийшов його товарищ ОСОБА_6 , їз яким вони розпивали спиртні напої. Коли ОСОБА_6 заснув, він взяв його телефон та пішов на вулицю, де продав його маловідомому чоловіку. У подальому у лютому 2020 року він зайшов до магазину "Варус", де вирішив викрасти пляшку із алкоголем. Він сховав під власну куртку пляшку віскі та намагався її винести із торгівельного залу, але його затримали охоронці та викликали поліцію. Усе майно було одразу повернуто магазину. У 2021 році він мешкав у квартирі ОСОБА_7 , у якій винаймав одну кімнату. Між ним та господаркою квартири сталась сварка, тому він був дуже обурений та вирішив викрасти із кухні квартири газову плиту та чавунну батарею, які у подальшому продав, а гроші витратив на власні потреби. На сьогодні він змінив своє ставлення до життя та намагається не вчинювати злочини у подальшому, у вчиненому щиро покаявся, зобов"язався відшкодувати шкоду потерпілій у межах заподіяної матеріальної шкоди, при цьому зазначив, що підстав для стягнення моральної шкоди немає.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що в одній кватрирі, де вона зареєстрована, мешкають дві родини. До її сусідів часто приходив ОСОБА_3 , однак кожного разу поводив себе зухвало, вчиняв скандали та приводив інших друзів, де вони спільно вживали спиртні напої. Вона постійно у квартирі не мешкає, а лише навідується та слідкує за схоронністю свого майна. У лютому 2021 року вони прийшла до квартири та з"ясувала, що із кухні зникла чавунна батарея та газова плита, які вона покупала за власні кошти. Під час спілкування із сусідами вона дізналась, що вказане майно виніс ОСОБА_3 . Злочинними діями ОСОБА_3 , їй була завдана матеріальна та моральна шкода, оскільки вона тривалий час не могла користуватися квартирою без газової плити та батареї, тому просила задовольнити її цивільний позов на усю суму.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі в повному обсязі через повне визнання обвинуваченим обставин скоєння злочину за епізодами від 19.10.2019 та 07.02.2021.
В той же час, під час судового розгляду ОСОБА_3 змінив свою позицію щодо повного визнання своєї провини за епізодом від 12.02.2020 та його провина підтверджується наступними доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він працює заступником начальника охорони гіпермаркету "Варус" та пам"ятає, що у лютому 2020 року він працював у касовій зоні та по рації отримав повідомлення, що чоловік сховав під курту пляшку віскі. Він став слідкувати за чоловіком та у той момент, коли останній пройшов касу та не сплатив за товар, зупинив його. Він його супроводив до стійки адміністратора та викликав праціників поліції. Чоловік одразу зізнався у вчиненні крадіжки та видав товар добровільно . На сьогодні впізнав ОСОБА_3 як того чоловіка, що вчинив крадіжку.
Також, провина ОСОБА_3 за епізодом від 12.02.2020 підтверджується:
- заявою начальника відділу охорони СМ "Варус-45" від 12.02.2020 про затримання громадянина, який намагався винести товар із приміщення супермаркету без оплати (т.2 а.с. 152);
- довідкою-рахунком щодо вартості викраденого майна, яка складає 346, 24 грн ( т.2 а.с. 153)
- протоколом огляду місця події від 12.02.2020 - приміщення магазину "Варус -45", де біля стійки адміністратора перебуває чоловік, який назвався ОСОБА_3 , поруч із ним стояла пляшка віскі ( т.2 а.с. 155-159)
-відеозаписом із камер спостереження ( т.2 а.с. 164-165), який був продемонстрований у судовому засіданні, на якому зафіксовано момент входу ОСОБА_3 , у торгівельний зал, перебування поруч із торговими полицями із алкогольною продукцією, обставини заволодіння товаром та вихід ОСОБА_3 через каси, при цьому жодний товар останній не оплачує.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, керуючись критерієм оцінки доказів "поза розумним сумнівом", суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду за усіма епізодами злочинної діяльності.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати:
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці) вчиненому повторно, не доведеному до кінця, з причин, що не залежали від волі особи, яка його вчинила;
- за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинив три епізоди кримінальних правопорушень, які згідно згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, раніше десять разів судимий за вчинення корисливих злочинів, пов`язаних із посяганням на чужу власність, офіційно не працевлаштований, не одружений та дітей на утриманні не має, перебуває під наглядом у лікаря психіатра та лікаря нарколога.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, в минулому відбував покарання у вигляді позбавлення волі, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає. На теперішній час ОСОБА_3 знову вчинив три епізоди злочинів, спрямованих на посягання на приватну власність з метою отримання доходу злочинним шляхом, що переконує суд у тому, що призначення покарання без ізоляції від суспільства не може бути достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів, тому суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання. Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 , має невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя, тому остаточне покарання необхідно визначити із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 був заявлений цивільний позов на суму 2300 грн., суми завданої моральної шкоди у розмірі 5000 грн., а також витрат на надання правничої допомоги у розмірі 1500 гривень.
Вирішуючи цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 спричиненої шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, у судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина ОСОБА_3 у вчиненні умисних дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) на суму 2300 грн. В той же час, частина майна потерпілій ОСОБА_7 була повернута, що підтверджується відповідною розпискою про його отримання (т.2 а.с. 132). Таким чином, у цій частині цивільний позов підлягає задоволенню частково - на суму неповернутого майна, що складає 1979, 17 грн.

Разом з цим, суд вважає доведеним, що внаслідок вчинення злочину, потерпіла зазнала моральних страждань, які виразилися у необхідності змінити звичний спосіб життя, неможливість використання квартири за призначенням через відсутність опалення та газової плити для приготування їжі, а також понесла додаткові витрати на відновлення свого попереднього стану, тому суд, керуючись принципом розумності та справедливості, вважає доцільним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої суму моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Крім того, задоволенню підлягають і позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, розрахунок якої підтверджений належними доказами.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вище ви кладеного та керуючись ст.ст.370, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому наступне покарання:

- за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді одного року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання з урахуванням покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 03 червня 2021 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді двох років та двох мсяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 09 червня 2021 року - з дня прийняття рішення про тимчасове залишення обвинуваченого в умовах СІЗО.

До строку призначеного ОСОБА_3 покарання зарахувати частково відбуте ним покарання за вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 03 червня 2021 року з 27 квітня 2021 року до 08 червня 2021 року включно.

Цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 1979,17 коп., суму моральної шкоди у розмірі 1000 грн та судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1500 грн., а всього 4479,17 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази:

- пляшку, об`ємом 0,5 літри, віскі «Джеймесон» (артикул 534) - повернути ТОВ «Омега»;

- мобільний телефон «HuaweeiY 7» в корпусі синього кольору - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6

- чавунна батарею на 7 секцій- повернути за належністю потерпілій ОСОБА_7

- DVD-диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1