УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001666 від 17.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулась до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон торгової марки Ксіомі Редмі 4А, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору та позбавити володільця права відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Слідчий в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Суд дослідивши матеріали клопотання, доходить наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2021 близько 02 год. 30 хв. за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 28 невідома особа відкрито заволоділа мобільним телефоном марки "Ксіомі Редмі", що належить ОСОБА_5 , спричинивши матеріальної шкоди на суму, що встановлюється. За даним фактом 17.09.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0001666 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
В ході оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до скоєння вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, в якого 15.11.2021 року було виявлено та вилучено мобільний телефон торгової марки Ксіомі Редмі 4А, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору.
Постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 15.11.2021 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на завдання арешту майна та з метою забезпечення збереження речових доказів, а також зважаючи на наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон торгової марки Ксіомі Редмі 4А, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, та позбавити володільця, користувачів та третіх осіб права відчужування, користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1