ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1989/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/85/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001621 від 17 листопада 2021 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено ОСОБА_8 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 429 200 (чотириста двадцять дев`ять тисяч) грн. 00 коп.
Встановлено строк дії ухвали до 11 березня 2022 року.

Як слідує з матеріалів провадження, СВ Тернопільського РУП Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001621 від 17.11.2021 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 листопада 2021 року близько 05 год. 27 хв. ОСОБА_8 , знаходячись по проспекту Степана Будного, 32Б у м. Тернополі, незаконно заволодів транспортним засобом марки Iveco, 1999 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 424 370 грн.
24 грудня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.
21 лютого 2022 року ОСОБА_8 затримано на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2022 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, за змістом якої вважає, що що прокурором не доведено жоден ризик, передбачений статтею 177 КПК України, а також не доведено неможливість застосувати до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що 31 грудня 2021 року за ОСОБА_8 було внесено заставу у розмірі 148000 грн. в рамках кримінального провадження, що розглядається відносно ОСОБА_8 Кременецьким районним судом Тернопільської області.
Вважає безпідставними висновки суду, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, оскільки він з`являвся на кожен виклик слідчого.
Також не погоджується з тим, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України, з урахуванням того, що він має постійне місце проживання, де проживає разом із цивільною дружиною.
На думку апелянта застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не перешкоджатиме проведенню досудового розслідування та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе попередити ризики його неналежної процесуальної поведінки.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_8 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції і фактично не заперечується як самим підозрюваним, так і його захисником в апеляційній скарзі.
Як слідує із змісту ухвали слідчого судді, яка оскаржується стороною стороною захисту, висновок про обґрунтованість підозри базується на тому, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, яким обрано підозрюваному ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наведені у клопотанні слідчого ризики, передбачені ст.177 КПК України, належним чином проаналізовані слідчим суддею і аргументовано відображені у судовому рішенні.
На думку колегії суддів, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, а також те, що він раніше неодноразово судимий, а його протиправна поведінка є систематичною
Зокрема, слідчим суддею правильно враховано вагомість доказів зібраних органом досудового слідства на цій стадії провадження; особу підозрюваного; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим згідно повідомленої підозри, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і на даний час у Тернопільському міськрайонному суді знаходиться ще декілька кримінальних проваджень про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень.
Окрім того підтвердженням систематичності протиправної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , що обґрунтовує необхідність обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу є те, що вирком Тернопільського міськрайонного суду від 08.11.2021 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.122 ч.1, 152 ч.2 КК України і засуджений до 7 років позбавлення волі, на який останні подав апеляційну скаргу, після чого знову вчинив кримінальне правопорушення.

Також, слідчим суддею, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу.
Згідно ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтю 177 КПК України.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
При визначенні ОСОБА_12 розміру застави, слідчий суддя вірно врахував положення ст.ст.182,183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

Твердження сторони захисту щодо внесення застави за підозрюваного ОСОБА_8 в розмірі 148 000 грн., як підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки цей запобіжний захід у вигляді застави стосується іншого кримінального провадження, незважаючи на наявність якого ОСОБА_8 продовжив вчиняти кримінально протиправні діяння.

Непереконливими є доводи апелянта щодо поганого стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , через який останній не міг з`явитися за викликом до слідчого в рамках даного кримінального провадження, оскільки жодних доказів, які б підтверджували наявність поважних причин, пов`язаних із станом здоров`я, що об`єктивно перешкоджали з`явитись за викликом до органу досудового розслідування, суду не надано.

Тому, доводи апелянта про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є необґрунтованими, оскільки суду не надано беззаперечних і належних доказів, які б свідчили, що даний захід забезпечення кримінального провадження зможе належним чином усунути ризики, передбачені ст.177 КПК України.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді