Справа № 583/3426/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" вересня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду №5 в м. Охтирці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000013 від 25.02.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чорне, Красноокнянського району, Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, не працює, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
31.08.2021 року до суду надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Сумської обласної прокуратури у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що відповідно до наказу № 1-к від 06.06.2018 його призначено на посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд Тростянець», (далі - ТОВ «Шляхбуд Тростянець»), а наказом № 26-к від 12.04.2021 його звільнено із указаної посади, тобто у період часу з 06.06.2018 по 12.04.2021 він обіймав посаду директора вказаного товариства.

Так, ОСОБА_4 із часу його призначення на посаду мав право підпису фінансових, бухгалтерських документів та податкової звітності ТОВ «Шляхбуд Тростянець», виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Зокрема, він, як особа, що забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, згідно з вимогами ч. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», забезпечував дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організовував контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; брав участь в оформленні матеріалів, пов`язаних із нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечував перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства, виконував інші права і обов`язки службової особи.

Отже, ОСОБА_4 обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, згідно ч. З ст. 18 КК України та загальних положень до розділу XVII Особливої частини КК України, був службовою особою підприємства. Також, відповідно до ч. ч. 2, 3, 6 та 7 ст. 8 та ч. 1 ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», був відповідальним за ведення бухгалтерського обліку підприємства, складання податкових декларацій, бухгалтерських звітів, балансів, розрахунків, інших документів, пов`язаних із своєчасним нарахуванням та сплатою необхідних сум податків, зборів, обов`язкових платежів у встановлені законом строки з фінансово - господарської діяльності ТОВ «Шляхбуд Тростянець».

ТОВ «Шляхбуд Тростянець» зареєстроване 30.05.2018 Тростянецькою районною державною адміністрацією за № 0000716. Місцезнаходження суб`єкта господарювання відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: Сумська область, м. Тростянець, вул. Благовіщенська, буд. 58. Товариство взяте на податковий облік в органах державної податкової служби 31.05.2018 за №7021, а відповідно до свідоцтва № 200410499 від 01.08.2018 є платником податку на додану вартість.

Так, установлено, що у період із квітня 2020 року по грудень 2020 року ТОВ «Шляхбуд Тростянець» здійснювало списання основних засобів (воріт, холодильників, експресо машини), малоцінних необоротних матеріальних активів (насосів, шин, вентиляторів, дверей, кондиціонерів, жалюзів) та бітуму нафтового в`язкого дорожнього БНД 70/100, у зв`язку з псуванням та непридатністю, які в подальшому не могли бути використані в господарській діяльності підприємства.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) (далі - ПКУ) визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Оскільки, ТОВ «Шляхбуд Тростянець» у період квітня - грудня 2020 року здійснювалися операції зі списання указаних вище товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ), то вони фактично не використовувались у господарських операціях. Таким чином, ці ТМЦ використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю даного платника ПДВ. Зважаючи на те, що під час придбання ТОВ «Шляхбуд Тростянець» товарно-матеріальних цінностей, відповідні суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, то цей платник податків був зобов`язаний не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається їх списання, здійснити нарахування податкових зобов`язань із податку на додану вартість за основною ставкою, виходячи з вартості придбання таких ТМЦ.

У ході досудового розслідування встановлено, що директор ТОВ «Шляхбуд Тростянець» ОСОБА_4 по операціям списання основних засобів (воріт, холодильників, експресо машини), малоцінних необоротних матеріальних активів (насосів, шин, вентиляторів, дверей, кондиціонерів, жалюзів) та бітуму дорожнього марки 70/000, діючи недбало, перебуваючи на робочому місці за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 13, в офісі вказаного товариства, не визначив податкові зобов`язання, не склав податкові накладні та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: в квітні 2020 року на суму ПДВ 115422 грн, у червні 2020 року на суму ПДВ 75511 грн, у липні 2020 року на суму ПДВ 6300 грн, у вересні 2020 року на суму ПДВ 23824 грн, у жовтні 2020 року на суму ПДВ 54016 грн, у листопаді 2020 року на суму ПДВ 47572 грн та в грудні 2020 року на суму ПДВ 138172 грн, всупереч вимогам підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПКУ.

З метою застосування пункту 198.5 статті 198 ПКУ податкові зобов`язання визначаються за товарами/послугами, необоротними активами:

придбаними для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаними для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Таким чином, у разі списання товарно-матеріальних цінностей у зв`язку з визнанням їх непридатними для використання, такі ТМЦ не можуть бути використані у межах господарської діяльності підприємства.

Враховуючи викладене, під час списання основних засобів (воріт, холодильників, експресо машини), малоцінних необоротних матеріальних активів (насосів, шин, вентиляторів, дверей, кондиціонерів, жалюзів) та бітуму дорожнього марки 70/000, директор ТОВ «Шляхбуд Тростянець» ОСОБА_4 відповідно до вимог підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПКУ, повинен був визначити податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою, оскільки перелічені основні засоби, малоцінні необоротні матеріальні активи та бітум дорожній не використовувались очолюваним ним підприємством в оподатковуваних операціях.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України - господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246 запаси - це активи, які: утримуються для подальшого продажу (розподілу, передачі) за умов звичайної господарської діяльності; перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва; утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством.

Таким чином, досудовим розслідуванням установлено, що в порушення вимог підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, діючи недбало, тобто неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, проігнорувавши з необачності вимоги наведених вище законодавчих та інших нормативно-правових актів України, якими повинен був керуватися у своїй службовій діяльності, діючи неумисно, всупереч їх вимогам, перебуваючи на робочому місці за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 13, в офісі очолюваного ним підприємства, директор ТОВ «Шляхбуд Тростянець» ОСОБА_4 , упродовж травня 2020 року - січня 2021 року, під час складання декларацій з податку на додану вартість, не відобразив у цих деклараціях податкові зобов`язання з податку на додану вартість за операціями, що оподатковуються за основною ставкою та відповідно занизив суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 460817 грн, у тому числі: за квітень 2020 року у сумі 115422 грн, за червень 2020 року в сумі 75511 грн, за липень 2020 року у сумі 6300 грн, за вересень 2020 року у сумі 23824 грн, за жовтень 2020 року у сумі 54016 грн, за листопад 2020 року у сумі 47572 грн та за грудень 2020 року у сумі 138172 грн, що завдало істотної шкоди державним інтересам і спричинило тяжкі наслідки у вигляді несплати ТОВ «Шляхбуд Тростянець» до бюджету (фактичного ненадходження до бюджету) податку на додану вартість у загальній сумі 460817 грн.

Таким чином ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто в неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам і спричинило тяжкі наслідки державі.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

Захисником ОСОБА_5 подано письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття провадження в справі у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодував завдані ним збитки.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив закрити кримінальне провадження відносно нього у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, визначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Кримінальним кодексом України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному кримінально-процесуальним кодексом порядку відповідне судове рішення.

Згідно пункту 3 вказаної вище постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше необережного нетяжкого злочину. Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Судом встановлено, що обвинувачений кримінальне правопорушення вчинив вперше, вчинене ним діяння відноситься до категорії необережних нетяжких злочинів, за місцем свого проживання характеризується позитивно, в даний час об`єктивно сприймає вчинене ним діяння та його наслідки, розкаявся у вчиненому, завдану шкоду відшкодував.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у даному випадку є законні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу.

На зазначених підставах кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, підлягає закриттю, а обвинувачений - звільненню від кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст.ст. 174, 284, 286, 288, 314, 371, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК України відповідно до ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження № 0000013 від 25.02.2021 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, закрити.

Після вступу ухвали у закону силу скасувати арешт на документи накладений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.05.2021 р. (справа №592/6420/21 провадження № 1-кс/592/3305/21)

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з часу її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1