Провадження №1-кп/523/886/21
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

29 липня 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підсудного ОСОБА_5 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000203, внесеного до ЄРДР 01.08.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сухумі Республіки Грузія, грузина за національністю, громадянина Грузії, із середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, маючого неповнолітню дитину 2008 року народження, без місця реєстрації на території України, до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у тому числі останній раз:

-25.10.2017 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 26.06.2020 року за відбуттям строку покарання,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України,
У С Т А Н О В И В:
На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси знаходяться означені матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, та останньою за часом ухвалою від 08.06.2021 року вказаному підсудному продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 06.08.2021 року.

Прокурором ОСОБА_3 в порядку ст.331 КК України в судовому засіданні подано письмове клопотання про застосування (продовження) строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що судовий розгляд ще триває, строк тримання підсудного під вартою спливає, а ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих і свідків), не відпали.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, вислухавши позицію захисника ОСОБА_4 та підсудного ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити останньому запобіжний захід на домашній арешт, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За обвинувальним актом, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно; незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, за сукупністю яких визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років з конфіскацією майна.

Як слідує з обвинувального акту та встановлено під час судового провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_5 , зі слів, - одружений, має неповнолітню дитину 2008 року народження та володіє місцем тимчасового проживання в м.Одесі, але останній є громадянином республіки Грузія, перебуває у країні понад встановлені законодавством для іноземців строки та місцем реєстрації або постійного проживання в м.Одесі чи Одеській області не забезпечений, офіційно непрацевлаштований і суспільно-корисною працею на час затримання не займався, є раніше неодноразово судимою особою за аналогічні майнові злочини та інкриміновані йому кримінально-карані діяння мали місце протягом короткого проміжку часу з дня його звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.10.2017 року, а в теперішній час обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень корисливої спрямованості, одне з яких поєднано із застосуванням насильства.
Наведені обставини у своєї сукупності обумовлюють недостатню міцність соціальних зв`язків підсудного ОСОБА_5 в місці його тимчасового проживання, його схильність до протиправної поведінки, обґрунтовано доводять актуальність раніше встановлених судом й передбачених ст.177 КПК України ризиків, а також у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини підсудного у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до восьми років об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення останнього від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання вказаним підсудним процесуальних обов`язків та запобігти означеним ризикам.

Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_4 та її підзахисного підсудного ОСОБА_5 щодо зміни останньому запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, запропонований запобіжний захід є неспівмірним з характером та обставинами інкримінованих вказаному підсудному кримінальних правопорушень, суспільною небезпечністю й тяжкістю висунутого йому обвинувачення та їх наслідками, а доводи сторони захисту не містять переконливих підстав застосування такого більш м`якого запобіжного заходу до підсудного, що обумовить гарантії його явки до суду, належну процесуальну поведінку та відповідатиме завданням кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд уважає, що у даному випадку суспільний інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом права до поваги зазначеної особи на свободу, але одночасно нівелює доводи прокурора щодо неможливості застосування до цієї особи запобіжного заходу у вигляді застави.
Отже, приймаючи до уваги наведене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин та характеру інкримінованих підсудному ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, зважаючи на характеризуючі його особу дані (зокрема його попередні судимості, незабезпеченість місцем реєстрації або постійного проживання в м.Одесі чи в Одеській області та перебування у країні понад встановлені законодавством для іноземців строки), суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до означеного підсудного не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, внаслідок чого клопотання прокурора ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Втім, виходячи з того, що за ухвалою суду від 01.12.2020 року, підсудному ОСОБА_5 в якості альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу, раніше визначено розмір застави у відповідному розмірі, встановленому ч.5 ст.182 КПК України, а тому, в разі внесення вказаним підсудним або заставодавцем наведеного в означеній ухвалі суду розміру застави, внаслідок чого підсудний має бути звільненим з-під варти, на останнього мають бути покладені відповідні обов`язки за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.
Керуючись ст.ст.26, 171, 177-178, 182-183, 314-315, 369-372, Главою 18 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, задовольнити частково.

Продовжити на час подальшого судового провадження застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 26 вересня 2021 року.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 01.12.2020 року (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят гривень), покласти на підсудного ОСОБА_5 в порядку ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 КПК України наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі м.Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими, свідками та експертами у даному провадженні.

Додатково роз`яснити підсудному ОСОБА_5 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим підсудним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудний звільняється з-під варти.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, також роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підсудного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 26.09.2021 року.

Копії ухвали направити для виконання начальникові ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та надати іншим заінтересованим особам.

На підставі Рішення Конституційного суду України №4-рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1