Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

04 лютого 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Волинським апеляційним судом, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2019 року у кримінальному провадженні №0001022 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 26 вересня 2019 року) про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Карпилівка Ківерцівського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні 4 малолітніх дітей, працюючого підсобним працівником ФОП ОСОБА_7 , в порядку ст.89 КК України судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, в порядку ст.89 КК України судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_10 ,, ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок суду та ухвалити новий, який визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. У решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 в кримінальному провадженні задоволено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

Знято арешт з майна, яке вилучене в ході проведення огляду місця події.

В строк відбуття покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зараховано строк тримання під вартою з 04 грудня 2018 року по 14 січня 2019 року.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурором подано апеляційну скаргу. При цьому апелянт, не заперечуючи проти доведеності вини обвинувачених у вчиненому ними злочину та правильності кваліфікації їх дій, вважає вирок суду незаконним в частині звільнення обвинуваччених від відбування покарання з випробуванням, внаслідок чого, призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості. Зазначає, що суд не дав належної оцінки тому, що вину у скоєнні нкримінованого злочину вони не визнали, раніше вчиняли злочини, хоча згідно ст.89 КК України, вважаються такими, що не мають судимості. Окрім того, потерпілому збитки не відшкодовані, обставин, що пом`якшували б покарання не встановлено.

Захисник обвинуваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 , в своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, просить її залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

За вироком суду, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, 06.11.2018 року близько 23.00 год., перебуваючи в приміщенні АЗС «Глуско», за адресою: с.Піддубці Луцького району Волинської області, вул.Київська,114а, умисно, з корисливих мотивів, з застосуванням фізичного насильства, що виразилось у поваленні ОСОБА_8 на підлогу потерпілого ОСОБА_12 , якому ОСОБА_6 , приховуючи своє обличчя балаклавою, заподіяв удари руками та ногами по голові та тулубу, внаслідок чого відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung SM-J510H», вартістю 2 430 грн., в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, на балансовому рахунку якої були грошові кошти в сумі 5 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 2 435 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, у ході ухвалення оскаржуваного вироку місцевий суд зазначених вимог кримінального процесуального закону, що встановлюють вимоги до судового рішення, дотримався у повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні, зазначеного у вироку кримінального правопорушення, ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України є вірною та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі порушується питання про зміну вироку внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України не наводить доводи на підтвердження вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні поставленого їм у вину кримінальному правопорушенні та його кваліфікації.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченим покарання, яке внаслідок своєї м`якості не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими.

Посилання прокурора на неправильне застосування ст..75 КК не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст..75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням

Із оскаржуваного вироку суду вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченим суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як тяжкого, дані про особу винних, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин.

З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , кожному окремо, мінімального розміру покарання, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.75 КК України у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

При цьому суд першої інстанції свій висновок належним чином вмотивував, зазначивши, що:
- ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним не визнав, однак попросив вибачення у потерпілого та батьків, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, має на утриманні четверо малолітніх дітей, працює підсобним працівником, де позитивно характеризується, збитки потерпілому відшкодовані повністю, останній будь-яких претензій до нього не має, на суворому покаранні не наполягав, в порядку ст.89 КК України - судимості не має.

- ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, що згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, збитки потерпілому не відшкодував, вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним визнав частково, однак має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем реєстрації характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, потерпілий на його суворому покаранні не наполягає і щодо покарання покладається на розсуд суду, в порядку ст.89 КК України судимості не має.

Крім того, при апеляційному розгляді справи колегією суддів встановлено, що в обвинуваченого ОСОБА_6 народилась п`ята дитина, а також громада Цуманської селищної ради обрала його депутатом Цуманської селищної ради Луцького району Волинської області УІІІ скликання 2020-2025 р.р., що на даний час він працює водієм в Цуманській селищній раді, в обвинуваченого ОСОБА_8 народилась друга дитина, за час іспитового строку обвинувачені не допускали порушень обов`язків, встановлених судом першої інстанції.

Як на підстави для скасування вироку з постановленням нового вироку прокурор посилається на те, що суд не дав належної оцінки тому, що обвинувачені вчинили тяжкий злочин за попередньою змовою між собою, вини у скоєному не визнавали, раніше вчиняли злочини, хоча й згідно ст..89 КК вважаються такими, що не мають судимостей, а також збитки потерпілому не відшкодовані. Разом з тим, як убачається з вироку, вказані обставини судом при постановленні вироку враховані. До того ж, у матеріалах провадження є розписка потерпілого, датована 19.10.2019 р., тобто до дати подання прокурором апеляційної скарги (25.10.2019 р.) що йому повністю відшкодовані матеріальні і моральні збитки і він претензій до обвинувачених немає (а.п.70, т.2). Будь-яких інших даних, які б слугували для скасування вироку, прокурор ні в апеляційній скарзі, ні при апеляційному розгляді не навів.

Додатково встановлені відомості колегія суддів визнає такими, що пом`якшують покарання.

За наведеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку суду, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, покарання, призначене обвинуваченим, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає вирок суду першої інстанції ухваленим у відповідності до вимог ст.370 КПК України і підстав для його скасування чи зміни не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2019 року у кримінальному провадженні №0001022 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 26 вересня 2019 року) про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3