ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1897/21 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1906/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.04.2021 року, про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.04.2021 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 30 травня 2021 року .

Суд обґрунтовуючи прийняте рішення заначив, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, останній раз 15.11.2019 року, судимості не зняті та непогашені, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, злочин вичинив в період іспитового строку, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, міцних соціальних зав`язків не має. Обставин про зменшення або відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які враховано при обранні запобіжного заходу не встановлено.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.04.2021 року - скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_6 визнав повністю вину, а отже відсутні ризики впливу на потерпілих та свідків, має на утриманні неповнолітню дитину 2005 року народження, та вітчима, який є інвалідом 1-ї групи, має постійне місце проживання, страждає з дитинства на хворобу серця та має травму легень, потребує систематичного лікування.

Вказує і на те, що прокурором не надано доказів щодо підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не навів можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь головуючого судді; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_6 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, а саме запобігти спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення .

Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років. Вказане беззаперечно свідчить, що з врахуванням покарання, яке загрожує ОСОБА_6 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків, оскільки провадження ще не розглянуто судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того колегія суддів враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних злочинів, до нього неодноразово застосовувались положення ст. 75 КК України, до затримання офіційно не працював та не мав офіційних джерел доходу, у даному кримінальному провадженні скоїв 9 епізодів злочинів.

Окрім цього посилання захисника на наявність на утриманні у обвинуваченого неповнолітньої дитини 2005 року народження, та вітчима, який є інвалідом 1-ї групи, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки буд-якої документальної інформації на підтвердження вказаної інформації на час розгляду апеляційної скарги суду не надано.

Також зазначає, що враховуючи тяжкість скоєного злочину та строк покарання, який загрожує ОСОБА_6 наявність у останнього постійного місця проживання жодним чином не впливають на зміну запобіжного заходу.

Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, яка носить формальний характер; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинувачен ого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.04.2021 року, про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді