Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/281/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Русіна А.А.
Доповідач в колегії апеляційного суду Драний В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Драного В.В.,

суддів: Кабанової В.В., Широкоряда Р.В.,

за участі секретаря Тюпи Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2021 року.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора Бакаєва Д.Г.,

володільця майна ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2021 року накладено арешт на ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, шасі № НОМЕР_2 який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_1 , який фактично перебуває в користуванні в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 16 травня 2021 року за ч. 2 ст. 296 КК України, із забороною права користування та розпорядження до скасування арешту в установленому законом порядку.

Рішення слідчого судді про арешт майна мотивоване необхідністю збереження речових доказів, використання як речового доказу у справі та забезпечення повноти досудового розслідування у кримінальному провадженні, проведення експертиз і забезпечення доказів у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з рішення слідчого судді володілець майна ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2021 року та відмовити у задоволені клопотання заступника начальника СВ Новоукраїнського РВН ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції Свірщевського Є.Є. про арешт майна.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що розгляд клопотання у суді першої інтонації відбувся без його участі, чим було порушено право на захист. Вказує що жодних хуліганських дій він не вчиняв, що можуть підтвердити свідки події.

Також, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2021 року, оскільки він не був присутнім під час розгляд у справи, копію ухвали отримав лише 08.06.2021 та подав апеляційну скаргу 09.06.2021 року. Отже строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги володільця майна ОСОБА_3 в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який закріплений у п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, володільця майна ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання,зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Перевіркою матеріалів клопотання встановлено, що заступник начальника СВ Новоукраїнського РВН ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції Свірщевський Є.Є., за погодженням з прокурором Новоукраїнської окружної прокуратури Пахомовим В.В., звернувся до суду із клопотанням про арешт майна в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000151 від 16.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Відповідно до клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 15.05.2021 близько 22 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Молодіжній у с. Семенастому Новоукраїнського району Кіровоградської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю вчинили хуліганські дії стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під час чого спричинили тілесні ушкодження останнім.

Грубе порушення громадського порядку здійснювалось із застосуванням автомобіля ВАЗ 21063 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 до якого були приєднані на мотузках дерев`яні стовпчики

16 травня 2021 під час огляду місця події, а саме місцевості що знаходиться біля житлового будинку, по вул. Молодіжній, 70 у с. Семенатому Новоукраїнського району Кіровоградської області, виявлено автомобіль ВАЗ 21063 білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 № НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_1 , який фактично перебуває в користуванні в ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 .

В ході огляду автомобіля 16.05.2021 встановлено, що на кузові автомобіля наявні ряд механічних пошкоджень та лакофарбового покриття. Окрім цього оглядом вказаного автомобіля встановлено, що в ньому пошкоджене скло передньої пасажирської дверці, залишки якого знаходяться по салоні автомобіля та на асфальтному покриті поруч з автомобілем та схоже скло за своїми ознаками знаходиться по вул. Молодіжній у с. Семенасте Новоукраїнського району Кіровоградської області. Також в ході огляду вказаного автомобіля на передній балці автомобіля біля лівого колеса виявлено залишки мотузки світлого кольору, яка за зовнішніми ознаками схожа на мотузку, яка знаходилась по вул. Молодіжній в с. Семенасте Новоукраїнського району Кіровоградської області до якої був приєднаний дерев`яний стовпчик.

Під час огляду 16.05.2021 вказаної місцевості вилучено автомобіль ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 білого кольору, шасі № НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 , який фактично перебуває у користуванні в ОСОБА_1 , з метою подальшого детального огляду вказаного автомобіля та проведення ряду судових експертиз.

Вказаний автомобіль відповідно до постанови слідчого від 16.05.2021 визнано речовим доказом.

Оскільки вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі, виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою недопущення спотворення або пошкодження вилученого майна.

Частиною 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 171 КПК України клопотання про арешт майна повинно бути мотивованим.

Частиною 2 статті 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно із ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, вказаних вимог закону слідчий суддя та слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Проте, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що клопотання слідчого не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 .

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

При цьому, зазначаючи як підставу накладення арешту, слідчий в клопотанні не вказав, які конкретно відомості містить вказане майно, на яке необхідно накласти арешт, для встановлення яких саме обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України має значення вказаний автомобіль.

Окрім того, слідчим у клопотанні про арешт майна на наведено, яким чином автомобіль ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , може являтися предметом злочинних дій. Також, у клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчим не обґрунтовано і наявність обставин, передбачених частинами 3-6 статті 170 КПК України щодо випадків, у яких накладається арешт з підстав, зазначених у ч. 2 ст. 170 КПК України.

Також у матеріалах клопотання відсутні відомості, про призначення буд-яких експертиз із залученням транспортного засобу, які будуть мати доказове значення.

Відтак, втручання у права та інтереси законного володільця та накладення арешту, за відсутності доказів того, що це може призвести до наслідків, які можуть перешкодити даному кримінальному провадженню, призвести до приховування, пошкодження, знищення тощо, не є розумним та співмірним, отже підстави для накладення арешту на транспортний засіб, відсутні.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»).

Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Будь-яких інших законних підстав визначених кримінальним процесуальним законом для арешту майна, ні слідчим у клопотанні, ні прокурором під час апеляційного розгляду не надано.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Окрім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Проте, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття законного рішення.

Слідчим суддею не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, яка зобов`язує слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати окрім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим не доведено обґрунтованості накладення арешту на транспортний засіб та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки арешту автомобіля ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційна скарга володільця майна ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції як незаконне підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_1 -задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2021 року, якою накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, шасі № НОМЕР_2 який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000151 від 16 травня 2021 року за ч. 2 ст. 296 КК України, із забороною права користування та розпорядження до скасування арешту в установленому законом порядку - скасувати.

У клопотанні заступника начальника СВ Новоукраїнського РВН ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції Свірщевського Є.Є. про арешт майна - відмовити.

Автомобіль ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, шасі № НОМЕР_2 який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_1 , який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 16 травня 2021 року за ч. 2 ст. 296 КК України повернути володільцю майна ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

В.В. Драний В.В. Кабанова Р.В. Широкоряд