Справа № 573/300/21
Номер провадження 1-кп/573/50/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 11 лютого 2021 року за №0000030, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Коршачина Білопільського району Сумської області, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Постольне Сумського району Сумської області, зі спеціальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою; АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2021 року, близько 17:30 год., ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою крадіжки чужого майна, а саме металобрухту з будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_4 , проникли до цього будинку, де побачили велику кількість металобрухту чорного металу, який за один раз винести з будинку фізично не могли. Тому вони вирішили викрасти його за декілька разів.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склали брухт чорного металу у 2 мішки та перевезли його на санях за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, о 18:30 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знову проникли до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_4 , склали брухт чорного металу у 2 мішки та перевезли його на санях за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, о 19:30 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знову проникли до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_4 , склали брухт чорного металу у 2 мішки та перевезли його на санях за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, о 20:30 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знову проникли до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_4 , склали брухт чорного металу у 1 мішок, з груби викрали колосники та пічну плиту та все перевезли на санях за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .

Загальна кількість викраденого обвинуваченими у потерпілого ОСОБА_4 брухту чорного металу становить 370 кг і його вартість складає 2231 грн 10 коп.

Викраденим майном обвинувачені розпорядилися у своїх корисливих цілях.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що близько 14:00-15:00 год. 10 лютого 2021 року прийшов у гості до Литвина Вадима. Сиділи, спілкувалися і у процесі розмови вирішили піти викрасти що-небудь з нежитлового будинку, який знайдуть, бо обом потрібні були кошти. Він узяв свої санчата, 2 мішки, а Литвин узяв свої санчата. Поїхали по селу і побачили по АДРЕСА_4 , що там ніхто не проживає. Тоді вони не знали, що цей будинок належить ОСОБА_7 . Зайшли з городу у двір, який не огороджений, побачили, що двері у будинок закручені проволокою, штовхнули їх і вони відкрилися. Зайшли у середину і побачили, що на підлозі валяється багато металу. Так як він важкий і за один раз весь метал вони не могли забрати, тому викрали його за чотири ходки. Викрадений метал возили додому до ОСОБА_8 . Останнього разу ще з груби вирвали плиту та колосники. 11 лютого 2021 року зранку ОСОБА_9 по слідах від санчат прийшов до ОСОБА_8 і сказав, що вони його обікрали. З потерпілим розрахувалися повністю, попросили вибачення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що ввечері 10 лютого 2021 року близько 17:30 год. спільно з ОСОБА_5 проникли до будинку ОСОБА_4 , викрали звідти металобрухт, який перевезли до нього додому за 4 рази.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченим роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують їх особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вони вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченим у відповідності зі ст. 65 КК України, суд виходить з такого.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за місцем проживання характеризуються задовільно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не знаходяться, не інваліди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки вони критично оцінили вчинений ними злочини та попросили вибачення у потерпілого; активне сприяння розкриттю злочину, бо вони правдиво повідомили про всі обставини вчинення злочину; вперше притягуються до кримінальної відповідальності; повне відшкодування потерпілому завданих майнових і моральних збитків; відсутність тяжких наслідків, так як вартість викраденого майна не становить значний, великий або особливо великий розмір для потерпілого. У обвинуваченого ОСОБА_6 - ще й перебування на утриманні малолітньої дитини.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для обвинувачених суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Також суд враховує і думку потерпілого ОСОБА_4 , який просив суд призначити обвинуваченим покарання не пов`язане з позбавленням волі.

З урахуванням наведених вище всіх обставин та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 хоча і вчинили тяжкий злочин, але їм необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України, без ізоляції їх від суспільства в умовах здійснення контролю за їх поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на них обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб вони довели своє виправлення.

Запобіжний захід обвинуваченим у виді особистого зобов`язання необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з обвинувачених підлягають стягненню в доход держави процесуальні витрати в сумі 490,35 грн за залучення експерта.

Ухвалою слідчого судді від 16 лютого 2021 року накладений арешт на речові докази, який необхідно скасувати, оскільки відпала в ньому потреба.

Питання щодо долі речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в доход держави процесуальні витрати у розмірі 245 грн 17 коп.

Скасувати арешт на шість полімерних мішків з металобрухтом чорного металу; один матерчатий мішок з металобрухтом чорного металу; предмет, схожий на гусеничний трак; дві металеві труби довжиною до 68 см; один прут металевий довжиною до 65 см; предмет з профілю у вигляді 0-подібної деталі; предмет з п-подібного та г-подібного профілю у вигляді ромбу; сани металеві з темними полозами; сани з металу чорного кольору з сидінням.

Речові докази шість полімерних мішків з металобрухтом чорного металу; один матерчатий мішок з металобрухтом чорного металу; предмет, схожий на гусеничний трак; дві металеві труби довжиною до 68 см; один прут металевий довжиною до 65 см; предмет з профілю у вигляді 0-подібної деталі; предмет з п-подібного та г-подібного профілю у вигляді ромбу, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_4 , залишити йому; сани металеві з темними полозами, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_5 ; сани з металу чорного кольору з сидінням, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя