Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 939/2255/19

провадження № 51-1874 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 6 серпня 1993 року Московським районним судом м. Києва ч. 2 ст. 229-6, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, з лікуванням від наркоманії;
- 27 листопада 1995 року Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 229-6 КК України на 3 роки позбавлення волі з лікуванням від наркоманії;
- 18 жовтня 1999 року Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 29 грудня 2004 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 09 лютого 2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- 02 березня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 20 травня 2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, 71 КК України на 1 рік 5 місяців позбавлення волі;
- 20 квітня 2016 року вироком Апеляційного суду м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 20 жовтня 2017 р. згідно Закону «Про амністію в Україні»,
засуджено за ст. 118 КК та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Зараховано у строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в період з 21 жовтня 2019 року по 17 грудня 2019 року. Стягнуто з ОСОБА_5 процесуальні витрати в сумі 1892 (одна тисяча вісімсот дев`яносто дві) гривні 90 копійок.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що на початку жовтня 2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка являється цивільною дружиною ОСОБА_7 , виник словесний конфлікт, про який стало відомо ОСОБА_7 . Маючи на меті застосувати до ОСОБА_5 фізичне насильство з огляду на образу його цивільної дружини, ОСОБА_7 намагався зустріти ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 , 18 жовтня 2019 близько 15 години 50 хвилин, перебував на першому поверсі під`їзду №1 буд. АДРЕСА_2 , де очікував прибуття ліфту. В цей час, з ліфту вийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння та побачивши ОСОБА_5 вирішили застосувати до останнього фізичне насильство з мотиву тривалої неприязні, яка виникла через образу ОСОБА_6 . З цією метою, ОСОБА_7 наніс без попередження ОСОБА_5 , який в той момент стояв обличчям до ліфту і тримав в обох руках речі (пластикова 5-літрова пляшка води та пластикова 1,5 літрова пляшка пива), один цілеспрямований удар кулаком правої руки останньому, в ліву частину обличчя ОСОБА_5 . Від отриманого удару ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на підлогу під`їзду, випустивши з рук пляшки, які він тримав. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії, стали наносити хаотичні удари в область голови та тулуба ОСОБА_5 , спричинивши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забійної рани на слизовій оболонці лівої щоки; садна в правій скроневій ділянці.
В цей час ОСОБА_5 , реально оцінюючи співвідношення сил та раптовість нападу на нього, діючи умисно, з метою захисту власного здоров`я від протиправних дій та суспільно-небезпечних посягань, дістав з кишені джинсів, в які був одягнений, ніж господарського призначення та наніс ним два удари ОСОБА_7 , спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`ю, у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, поперекової ділянки справа. Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з місця події вибіг на вулицю.
В цей же час, ОСОБА_8 , продовжував наносити ОСОБА_5 по голові та тулубу удари 1,5-літровою пляшкою пива, яку він попередньо підняв з підлоги. ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії явно не відповідають небезпечності посягання та обстановці захисту, припіднявшись з підлоги, тримаючи у своїй правій руці ніж господарського призначення, наніс один цілеспрямований удар ОСОБА_8 в область лівої ключиці, спричинивши ОСОБА_8 проникаюче колото-різане поранення. Після чого ОСОБА_8 вибіг на вулицю, де відбігши приблизно сім метрів від входу у 1-ий під`їзд будинку АДРЕСА_2 впав обличчям донизу і помер.
В результаті колото-різаного поранення, нанесеного ОСОБА_5 . ОСОБА_8 , останньому спричинено тяжке тілесне ушкодження, від якого він помер, а саме: тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з розташуванням рани на шкірі передньої поверхні грудної клітки зліва 1-му міжребер`ї по пригрудинній лінії, з рановим каналом, що відходить від неї у напрямку: спереду-назад, зверху-вниз та зліва-направо, проникає в ліву плевральну порожнину, порожнину осердя. По ходу ранового каналу ушкоджуються: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи і пристінкова плевра в 1-му межребер`ї зліва по пригрудинній лінії, верхня частка лівої легені (крайове ушкодження), осердя, легенева артерія в перикардіальній частині (крайове ушкодження стінки). Рановий канал сліпо закінчується в порожнині осердя, довжина його по зонду приблизно 11 см. Після нанесення удару, ОСОБА_8 вийшов з під`їзду на вулицю, де від отриманого тяжкого тілесного ушкодження помер на місці. Смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням м`яких тканин, лівої легені, серця, що призвело до внутрішньої та зовнішньої кровотечі з розвитком крововтрати.
Таким чином ОСОБА_5 здійснив умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, тобто скоїв злочин, передбачений ст. 118 КК України.
УхвалоюКиївського апеляційного суду від 13 січня 2021 року вирок місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та наневідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить ухвалу Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На думку захисника, судами не в повній мірі враховано обставини, що пом`якшують покарання та дані про особу винного, що призвело до явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання. Виправлення засудженого вважає можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі із застосування положень ст. 75 КК.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з приписами ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Однак, суди попередніх інстанцій повною мірою врахувавши характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, що згідно зі ст. 12 КК є нетяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що його обтяжують, дійшли обґрунтованого висновку про неможливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, оскільки з урахуванням даних про особу винного, який раніше неодноразово судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря нарколога з 11 квітня 1993 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, має на утриманні матір похилого віку, неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_8 , пов`язану з побиттям обвинуваченого та заподіяння йому тілесних ушкоджень, позицію потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Таким чином, доводи захисника про неврахування судом апеляційної інстанції обставин, які на його думку могли вплинути на призначення покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України на думку колегії суддів є безпідставними.
Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі захисника.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3