УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2021 року

м. Київ
справа № 175/4256/18
провадження № 51-1171ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, які постановлені в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000815, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Суть питання
За вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк З роки. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 : на користь потерпілої ОСОБА_6 відшкодування: матеріальної шкоди у розмірі 129 тис. 127 грн 20 коп. та моральної шкоди у сумі 600 тис. грн 00 коп.; на користь потерпілого ОСОБА_7 відшкодування: матеріальної шкоди у розмірі 12 тис. 170 грн 00 коп. та моральної шкоди у сумі 600 тис. грн 00 коп.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 02 грудня 2020 року скасував вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 щодо відшкодування йому моральної шкоди та призначив в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, допущене, на його думку, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону доводи касаційної скарги прокурора, фактично зводяться до його вказівок на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того захисник, формально зазначивши про допущені, на його думку, судами попередніх інстанцій порушення, не обґрунтував належним чином чому ці порушення є істотними, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених цими судами рішень, та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого та ухвали апеляційного судів згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
При цьому захисник у касаційній скарзі, порушуючи питання про скасування постановлених у кримінальному проваджені судових рішень місцевого та апеляційного судів з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, обмежився лише формальним посиланням на ст. 413 КПК України.
До того ж касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Також, вказуючи на порушення апеляційним судом принципу безпосередності дослідження доказів, захисник не зазначає, в чому саме полягало неповне або з порушенням дослідження цих доказів судом першої інстанції, та чи вказував він про такі порушення у своєму клопотанні про повторне дослідження доказів перед апеляційним судом в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, оскільки сам по собі факт непогодження сторони кримінального провадження з висновками суду щодо оцінки доказів не свідчить про допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та не є підставою для їх повторного дослідження апеляційним судом.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3