В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/12024/18, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002581 від 15.08.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, із загальною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.02.2020 Ужгородським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
12 серпня 2018 року близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження невстановленим предметом навісного замка підсобного приміщення, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , проник у середину, звідки викрав належну останньому ікону «КАЗАНСЬКА ПРЕСВЯТА БОГОРОДИЦЯ», вартістю 1500, 00 гривень, чим спричинив гр. ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.
Окрім того, 12 серпня 2018 року після вчинення вказаної крадіжки, перебуваючи у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження невстановленим предметом навісного замка підсобного приміщення, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , проник у середину, звідки викрав належний останньому сервіз в кількості 74 одиниць, вартістю 8363,00 гривень, чим спричинив гр. ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вище вказану суму.
Окрім того, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 12 серпня 2018 року перебуваючи у тому ж підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження невстановленим предметом навісного замка підсобного приміщення, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , проник у середину, звідки викрав належні останньому металевий бідон, ємкістю 15 літрів, вартістю 217,00 гривень та відеокамеру марки «Panasonic NV RX-11», чорного кольору, із зарядним пристроєм до неї, вартістю 313,00 гривень, чим спричинив гр. ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 530, 00 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились : у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, поєднаною з проникненням в інше приміщення, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. По суті фактичних обставин справи пояснив, що в літку 2018 року , точної дати за спливом часу не пам`ятає, він вночі зайшов у підвальне приміщення, що в АДРЕСА_3 , звідки викрав посуд, відеокамеру та ікону, які знаходились в різних підвальних приміщеннях. Дані речі він відніс до себе додому. По дорозі був зупинений працівниками поліції, які сфотографували його. На наступний день приїхали працівники поліції, затримали його та вилучили викрадені речі.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, подав суду заяву відповідно до якої просить суд розглядати дане кримінальне провадження без його участі.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, подав суду заяву відповідно до якої просить суд розглядати дане кримінальне провадження без його участі.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, подав суду заяву відповідно до якої просить суд розглядати дане кримінальне провадження без його участі.
Враховуючи, що потерпілі не були свідками вказаних подій, суд, керуючись ст.325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за їх відсутності.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, визнання обвинуваченим своєї вини.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинено умисно, з корисливих мотивів, та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності , на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.
При призначенні покарання суд враховує вирок Ужгородського міськрайонного суду від 11.02.2020 р. яким ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік та призначає покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2020 року.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень .
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід не обирався.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2020 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_3 остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
Речові докази по справі:
- відеокамеру марки «Panasonic NV RX-11», чорного кольору із зарядним пристроєм до неї; мікросхему, зеленого кольору, зовні схожу на оперативну пам`ять до комп`ютера; пошкоджену мікросхему, зеленого кольору, зовні схожу на відео карту до комп`ютера; алюмінієвий бідон, ємкістю 15 літрів - які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 - залишити останньому як власнику.
- сервіз в кількості 74 одиниць, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити останньому як власнику;
- ікону «КАЗАНСЬКА ПРЕСВЯТА БОГОРОДИЦЯ», розміром близько 25x15 см, яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - залишити останньому як власнику;
- навісний замок, який упаковано в спеціальний пакет № 4508188 та навісний замок, який упаковано в спеціальний пакет № 4508192, які здані в камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 3432, 00 гривень за проведення судових експертиз .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1