ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/295/21
Номер провадження 1-кп/292/56/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2021 року смт. Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області

Суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні Червоноармійського районного суду Житомирської області матеріали кримінального провадження №0000002 від 02.02.2021 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

З участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження №0000002 від 02.02.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, надійшло з обвинувальним актом із Чуднівської окружної прокуратури 31.03.2021 року.
Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , який закінчується 02.04.2021 року, без визначення розміру застави,оскільки розгляд справи по суті не розпочато, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не перестали існувати та обвинувачена ОСОБА_3 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить той факт, що вона обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не одружена, не працює, тому з метою уникнення покарання, перебуваючи на волі, ОСОБА_3 матиме реальну можливість виїхати за межі району. Доказом існування ризику того, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, є те, що потерпіла та свідки проживають в одному населеному пункті та сусідніх населених пунктах від місця проживання ОСОБА_3 , тому остання матиме реальну можливість впливати на покази потерпілої та свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, шляхом підкупу, умовляння тощо. Вказані обставини свідчать про можливість продовження ОСОБА_3 злочинної діяльності.

Обвинувачена та захисник обвинуваченої- адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , оскільки ризики відповідно до ст.177 КПК України в даному кримінальному провадженні, відсутні. Всі слідчі дії органом досудового розслідування проведені , обвинувачена на даний час проживає разом з донькою та онуком у власному житловому будинк ,доглядає за підсобним господарством ,має тісні комунікативні , економічні та побутовий зв"язок, міцні соціальні зв"язки , раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася.
Враховуючи вище наведене , захисник обвинуваченої в інтересах останньої заявив клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби за адресою: АДРЕСА_1 .
Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримала позицію свого захисника .
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 , заявлене в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на більш м"який.
Розглянувши зазначені клопотання та вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку .

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кри1'мінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною першою статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а частиною 2 статті 183 КПК України визначені випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 5Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_3 застосовано за ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2021 року у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 02 квітня 2021 року у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»,«К.Г. проти Німеччини»).

При цьому, суд зважає на те, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_3 , віднесений відповідно до ст.12 КК України до особливо тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України, позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років,судовий розгляд по суті даного кримінального провадження не розпочато, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачена, перебуваючи на волі, зможе, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які підлягають виклику до суду, переховуватися від суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого пока1рання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі «Летельє про Франції» Європейський суд з прав людини вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, суд вважає, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, враховуючи тяжкість обвинувачення у злочині, обставини скоєння злочину що судовий розгляд по кримінальному провадженню по суті не розпочався, а ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а саме : ОСОБА_3 вчинила злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких, може незаконно впливати на потерпілу, свідків, тому, обрання відносно обвинуваченої іншого більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить, на думку суду, запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, необхідністю уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, ступенем тяжкості інкримінованого злочину, зокрема, злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали. Вказані підстави зазначені в ухвалі слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 02.02.2021, якою обирався запобіжний захід обвинуваченій, суд вважає виправданим тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою та недостатнім застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою .

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, - не встановлено.

У зв`язку із викладеним, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченої, суд вважає, що обвинуваченій слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 30 днів, тому письмове клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 ,заявленого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, відмовити.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 197, 196, 331, 350 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , задовольнити .

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк тридцять днів, з 02 квітня 2021 року до 02 травня 2021 року, включно, без визначення розміру застави відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 ,заявленого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу у видітримання під вартою ОСОБА_3 , на більш м"який, відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченій ОСОБА_3 , прокурору та направити до місця ув"язнення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1