ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2381/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 11 червня 2021 року про виключення ОСОБА_3 з числа потерпілих у кримінальному провадженні № 0002546,

в с т а н о в и в:
18 червня 2021 року на підставі протоколу автоматичного розподілу слідчому судді ОСОБА_1 передано скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 11 червня 2021 року про виключення ОСОБА_3 з числа потерпілих у кримінальному провадженні від 24 грудня 2020 року № 0002546 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 384 КК України.

ОСОБА_3 зазначив, що постанова про виключення його з числа потерпілих у кримінальному провадженні № 0002546 є незаконна, оскільки:

лише слідчий та прокурор, а не дізнавач, наділені повноваженнями щодо вирішення питання про статус потерпілих у кримінальному провадженні;

не відповідає вимогам пунктів 2, 3 частини п`ятої статті 110 КПК України, не містить обґрунтованих мотивів, з яких виходила дізнавач;

аналогічну постанову дізнавача від 3 лютого 2021 року скасовано ухвалою слідчого судді від 1 березня 2021 року.

18 червня 2021 року до суду надійшла заява про відвід слідчого судді ОСОБА_1 від розгляду цієї скарги, яку на підставі протоколу автоматизованого розподілу від 18 червня 2021 року передано слідчому судді ОСОБА_5 .

22 червня 2021 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_5 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 відмовлено.

Розгляд скарги призначено на 29 червня 2021 року.

29 червня 2021 року у судове засідання ОСОБА_3 не прибув. До суду надіслав заяву, в якій просив слідчого суддю ОСОБА_1 заявити самовідвід, або розглядати скаргу за його відсутності.

З огляду на передбачене КПК України право учасників кримінального провадження у разі виникнення у них сумніву в безсторонності слідчого судді заявити відвід, враховуючи реалізацію передбаченого інститутом відводу права на самовідвід виключно за ініціативою слідчого судді, а не заявника, зважаючи на заяву ОСОБА_3 про можливість розгляду скарги за його відсутності, встановлені статтею 306 КПК України короткі строки розгляду скарг на рішення дізнавача, належне повідомлення ОСОБА_3 про дату час і місце судового засідання, слідчий суддя вирішив розглядати скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 11 червня 2021 року про виключення ОСОБА_3 з числа потерпілих у кримінальному провадженні № 0002546 за відсутності ОСОБА_3 .

Дізнавач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про розгляд скарги повідомлялась належним чином.

Дослідивши доводи скарги ОСОБА_3 , витребувані з Дарницького УП ГУНП в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002546, слідчий суддя виходить із такого.

Дарницьким УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002546, внесеному до ЄРДР 24 грудня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 384 КК України.

Постановою дізнавача ВД Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 11 червня 2021 року ОСОБА_3 виключено з числа потерпілих у кримінальному провадженні № 0002546. У вказаній постанові зазначено, що в рамках кримінального провадження № 0002546 ОСОБА_3 допитано в якості потерпілого та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 384 КК України, відноситься до розділу 8 КК України «Злочини проти правосуддя». Злочини проти правосуддя суспільно небезпечні діяння, які передбачені КК України, що порушують нормальну діяльність суду, а також органів, які забезпечують здійснення правосуддя. В кримінальних правопорушеннях, які відносяться до «злочинів проти правосуддя» не передбачено визнання фізичної особи потерпілим, а об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 384 КК України, є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі. Виходячи з матеріалів кримінального провадження № 0002546 ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди не завдано, тому його виключено з числа потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Пунктом 19 частини першої статті 3 КПК України визначено, що стороною кримінального провадження з боку обвинувачення є, в тому числі слідчий, дізнавач. Обов`язок сторони обвинувачення полягає не лише в доведенні вини особи, а й у забезпеченні прав усіх учасників кримінального провадження, зокрема прав потерпілих. Право слідчого, прокурора відмовити у визнанні потерпілим особі, якій не завдано шкоди, передбачене частиною п`ятою статті 55 КПК України, яка діє з моменту прийняття цього кодексу 18 квітня 2010 року.

Інститут кримінальних проступків запроваджений в Україні з 1 липня 2020 року згідно з внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» до КПК України змінами.

Визначені статтею 2 КПК України завдання кримінального провадження, в тому числі охорона прав учасників кримінального провадження та застосування до них належної правової процедури, на стадії досудового розслідування виконуються через забезпечення органом досудового розслідування прав кожного учасника кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що законодавча прогалина щодо відсутності «дізнавача», який здійснює розслідування кримінальних проступків, у частині п`ятій статті 55 КПК України як особи, уповноваженої на прийняття рішення щодо потерпілих у кримінальному провадженні, заповнюється аналогією закону щодо наявності такого права у слідчого, який здійснює досудове розслідування злочинів.

Пунктами 7, 8 частини другої статті 40-1 КПК України визначено повноваження дізнавача, в тому числі щодо прийняття процесуальних рішень у випадках, передбачених цим Кодексом, здійсненні інших повноважень, передбачених цим Кодексом. Згідно з долученою копією витягу з ЄДРД ОСОБА_4 входить до групи дізнавачів, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002546.

Наведене спростовує доводи ОСОБА_3 про неналежного суб`єкта прийняття постанови від 11 червня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною п`ятою статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, КПК України допускає можливість прийняття відповідних рішень щодо потерпілих у кримінальному провадженні, а процесуальною підставою для ненабуття особою статусу потерпілого є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.

«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено частиною першою статті 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Таким самим чином під час здійснення досудового розслідування органом досудового розслідування може бути прийнято відповідне процесуальне рішення про виключення особи з числа потерпілих.

Відповідно до статті 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, ОСОБА_3 у скарзі не наведено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили, що йому дійсно завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, як це передбачено частиною першою статті 55 КПК України. ОСОБА_3 не зазначено, в чому полягає спричинена йому шкода й не надано до суду жодного підтвердження таких аргументів, що засвідчували б очевидні ознаки спричинення йому шкоди, імовірних душевних страждань, переживань або фізичних страждань тощо, в розумінні положень частини першої статті 55 КПК України. Такі докази не надано і на момент розгляду скарги.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 не наведено органу досудового розслідування та слідчому судді достатніх доказів про можливість завдання йому шкоди у кримінальному провадженні № 0002546. Дізнавач на цьому етапі досудового розслідування правомірно прийняв рішення про виключення ОСОБА_3 з числа потерпілих у кримінальному провадженні № 0002546 через відсутність очевидних та достатніх даних щодо завдання шкоди ОСОБА_3 .

Оцінка складу кримінального правопорушення, вчинення якого розслідується у кримінальному провадженні № 0002546, є розсудом органу досудового розслідування. Дізнавачем зазначено мотиви, з яких вона виходила, приймаючи постанову від 11 червня 2021 року.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002546 не завершене, що передбачає проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, та в подальшому не позбавляє заявників можливості реалізувати свої права в порядку статті 55 КПК України. Наведене також свідчить, що на даний час, за вказаних обставин та здобутих матеріалів, виключена можливість однозначно дійти до висновку про заподіяння шкоди ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні.

Аналізуючи доводи ОСОБА_3 , підстави звернення із вказаною скаргою, постанову від 11 червня 2021 року, слідчий суддя дійшов до висновку, що постанова дізнавача ОСОБА_4 прийнята належним суб`єктом, є мотивованою, із зазначенням правових підстав для виключення ОСОБА_3 із числа потерпілих у кримінальному провадженні № 0002546.

З огляду на наведене, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 11 червня 2021 року про виключення ОСОБА_3 із числа потерпілих у кримінальному провадженні № 0002546 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 3, 7, 9, 55, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
у задоволенні скарги ОСОБА_3 постанову дізнавача від 11 червня 2021 року про виключення ОСОБА_3 з числа потерпілих у кримінальному провадженні № 0002546 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1