Справа № 136/1440/20
провадження №1-кп/136/81/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Липовець, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 02.08.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого неофіційно, освіта середня спеціальна, неодруженого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
01.08.2020 близько 22:50 ОСОБА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли внаслідок суперечки, що мала місце цього ж дня в денну пору доби, діючи з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , взяв у себе в домогосподарстві дерев`яну палицю та з метою реалізації свого злочинного умислу прийшов до домогосподарства останнього, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Прибувши на місце події ОСОБА_3 , увійшовши через незачинені вхідні двері до будинку, який знаходиться за вищевказаною адресою, побачив всередині ОСОБА_5 , який в цей час лежав на ліжку. Після цього ОСОБА_3 почав бесіду з останнім з приводу його неправомірної поведінки, під час якої умисно, за допомогою дерев`яної палиці, яку він приніс із собою, наніс потерпілому ОСОБА_5 не менше 5-ти, точної кількості органом досудового розслідування не встановлено, ударів в область голови та верхньої частини тулуба, тим самим, окрім іншого, спричинив тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої плечової кістки в середній третині зі зміщенням; закритого базоцервікального перелому лівої стегнової кістки без зміщення; закритої травми грудної клітки - забій грудної клітки, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Після вчинення вказаних насильницьких дій ОСОБА_3 покинув будинок ОСОБА_5 та з місця події зник.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, показав, що причиною його дій є вислів потерпілого в його адресу, а саме його було названо особою нетрадиційної орієнтації, що для нього є образливим. Про свої дії він не жалкує і вважає, що вчинив правильно.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження.
Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, раніше неодноразово судимого, останній раз засуджений вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 05.05.2014 за ч. 3 ст. 186, 395, 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, неофіційно працюючого, за місцем проживання характеризується задовільно; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння обвинуваченого ОСОБА_3 розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
Отже, з урахуванням викладеного, відсутності зі сторони обвинуваченого усвідомлення неправильності своїх дій, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі на строк два роки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11-12, 50-51, 61, 65-67, ч. 1 ст. 122 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 394-395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1