Справа № 314/1187/21
Провадження № 1-кс/314/721/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.04.2021 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП України в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000107 від «18» березня 2021 року, за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Арциз Арцизького району Одеської області, громадянина України, освіта незакінчена вища, місце роботи: ТОВ «ТД Аккумтрейд», водій, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
З наданих суду матеріалів вбачається, що 17 березня 2021 року, приблизно о 20 годині 07 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Соборної в м. Вільнянську Запорізької області, з боку м. Запоріжжя в напрямку м. Донецька, зі швидкістю не менше 59,2 км/год., яка перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті.

У цей же час, проїзну частину вул. Соборної по нерегульованому пішохідному переходу в районі КП «Водоканал» ЗОР», розташованого за адресою, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Соборна, 11, зліва направо по ходу руху автомобіля «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , перетинала пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час руху в районі КП «Водоканал» ЗОР водій ОСОБА_5 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1, а також дорожньою розміткою 1.14.3, на якому перебувала пішохід ОСОБА_10 , діючи зі злочинною недбалістю та маючи можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди за умов руху з допустимою в населеному пункті швидкістю, відповідних заходів до зменшення швидкості та до зупинки транспортного засобу, з метою надання переваги в русі пішоходу не вжив та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Своїми діями водій ОСОБА_5 , порушив вимоги п. 18.1, 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

- п. 12.9 Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил».

- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП від 23.03.2021 № СЕ-19/108-21/3639-ІТ, невідповідність вимог п. 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_5 з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_10 загинула на місці події.

Таким чином, в ході досудового розслідування, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого».

13 квітня 2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню під №0000107 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3-х до 8-ми років.

На підставі вищевикладеного, відповідно до положення п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, вищевказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 скоїв тяжке кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту та моральності, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років, та невідворотності покарання за його вчинення, підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховувався від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини у справі.

Крім цього, слідчий зазначає, що необхідно взяти до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, зможе вплинути на обставини, які згідно зі ст.91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, провокувати у них бажання відмовлятися від наданих свідчень, що викривають обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, очікуючи на можливу його помсту, тим самим перешкодити кримінальному провадженню може схилити останніх давати неправдиві показання щодо обставин злочину, що являється ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Окрім того, встановлено, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином, наприклад впливати на швидкість проведення судового розгляду (затягувати його проведення) мотивуючи неможливістю своєї явки будь-яким чином, що являється ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, встановлено, що потерпілий по кримінальному провадженню ОСОБА_8 наполягає щодо обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання, посилаючись на те, що останній з метою уникнення покарання за вчинення ним вказаного злочину може виїхати за межі України, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні. Слідчий у судовому засіданні пояснив, що підозрюваний постійно з`являється на його виклики, не перешкоджає проведенню слідчих дій.
Потерпілий у судовому засіданні підтримав клопотання, просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою задля забезпечення нормального проведення досудового слідства, пояснив, що йому стало відомо від людей про те, що ОСОБА_5 збирається виїхати за кордон.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що його підзахисний визнає свою провину, однак підозра, про яку повідомлено ОСОБА_5 , є необґрунтованою, оскільки не враховано темної пори доби, відсутність освітлення на момент скоєння ДТП, а також того, що дорога була слизькою. Надалі буде проведена інженерно-транспортна експертиза. Ризики, зазначені у клопотанні, також є необґрунтованими, оскільки одразу після того, як сталася ДТП, ОСОБА_5 залишався на місці, він жодним чином не перешкоджає проведенню слідчих дій та прибуває за першим викликом до слідчого.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що він визнає свою провину у вчиненому правопорушенні, однак просив слідчого суддю не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на його утриманні дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також двоє малолітніх дітей. Також ОСОБА_5 зазначив, що у 2015 році він працював у Грузії, дія його закордонного паспорта закінчується у 2021 році, він не має наміру залишати межі країни.

У судовому засіданні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заявили клопотання про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки та надали заяви про особисту поруку за підозрюваного ОСОБА_5 і письмові зобов`язання про особисту поруку, у яких зазначили, що їм роз`яснено суть пред`явленої підозри ОСОБА_5 та обов`язки поручителя.

Відповідно до ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру. Поручителю роз`яснюється, у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Особиста порука застосовується за клопотанням або згодою поручителів. При цьому, присутність поручителів у судовому засіданні є обов`язковою умовою розгляду такого клопотання.

За таких умов довіра постає в контексті індивідуалізації, що полягає в ідеї виокремлення індивіда як соціального суб`єкта, як повнолітнього громадянина держави, носія прав та моральних цінностей, що чесно ставиться до праці і виконання громадських обов`язків, має авторитет у колективі та позитивно характеризується за місцем проживання і реально спроможний забезпечити належну поведінку та виконання покладених на підозрюваного, обвинуваченого обов`язків.

Дані, які характеризують поручителів, суд зобов`язаний з`ясувати в судовому засіданні, і це повинно знайти відображення в ухвалі про обрання (зміну) запобіжного заходу.

Особа, виступаючи поручителем, повинна довести свою платоспроможність. Хоча законом і не передбачено повноважень слідчого судді, суду перевіряти статки поручителя, він має бути здатним сплатити грошове стягнення, оскільки фінансові наслідки є досить високими.

Однак, заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також подані ними письмові зобов`язання не містять характеризуючи матеріалів поручителів, з яких би суд міг встановити, чи заслуговують поручителі на його довіру, чи здатні поручителі (в силу особливих моральних якостей, авторитету, фізичного і психічного стану здоров`я тощо) достатньо впливати на підозрюваного ОСОБА_5 , щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку, тому слідчим суддею не встановлено достатніх підстав для обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Перевіривши надані матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, слідчий суддя не може погодитися з такими висновками сторони обвинувачення, оскільки підозрюваний сприяє розкриттю кримінального правопорушення, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Твердження слідчого про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, сприяє органу досудового розслідування під час проведення слідчих дій, з`являється на виклики слідчого. Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з необережності, в стані сп`яніння на момент скоєння ДТП підозрюваний не перебував.
Слідчий суддя не приймає доводи слідчого та прокурора з приводу того, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного, оскільки вважає, що з цього приводу не наведено переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_5 буде переховуватися від слідства та суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність доказів причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке набуло широкого резонансу, що може сприяти бажанню підозрюваного будь-ким чином впливати на потерпілого і свідків, слідчий суддя дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, достатньо застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181, 183-184, 193-194, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП України в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками з приводу кримінального провадження, відкритого за його підозрою,повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, прибувати за викликом слідчого, прокурора або суду.
Визначити строк дії ухвали до 13 червня 2021 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для негайного виконання і постановки підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік, про що необхідно повідомити слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складений 19.04.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1
19.04.2021