Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 : адвоката ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами представника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2020 року про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и л а:
Прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1241, площею 0,1199га, та :01:000:1242, площею 0,1199 га., що розташована на території Тетерівської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області.

Клопотання обґрунтоване тим, що, що 04.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що обліковані за №0001289, за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області при формуванні земельних ділянок державної форми власності, на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та врегулюванні питання щодо їх приватизації, з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.364 КК України.

Згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення, на території Тетерівської сільської ради Житомирського району протягом листопада-грудня поточного року сформовано ряд земельних ділянок за кадастровими номерами :01:000:1235, :01:000:1241, :01:000:1242, :01:000:1243, :01:000:1244, :01:000:1239, як землі запасу з кожної з категорій не наданих власність або користування (https://map.land.gov.ua/? сс=3182914.294823025,6487007.554706524&z=16&1=каd str&b1=dzk_overview_test ).
Згідно заяви, даних інтернет ресурсів, в тому числі Публічної кадастрової карти та плану території села Тетерівка Житомирського району, по факту у вищезазначені земельні ділянки eвійшли: зелені насадження в середньому віком 50 років, та вікові дуби; землі загального користування (наявна дорога та під`їзд до суміжних земельних ділянок та господарств), а також наявні на земельній ділянці об`єкти нерухомості державної форми власності (будівлі та інженерні споруди). Ці факти обов`язково мали бути враховані та відповідним чином відображені в документації із землеустрою та на відповідних планово-картографічних матеріалах, у вигляді описів з виокремленням із загальної площі інвентаризованих земель та зазначенням обмежень у використанні.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1239 знаходиться в смузі відведення під елементами автомобільної дороги, в 6 метрах від проїжджої частини шляху державного значення, а в іншій частині є асфальтованою алеєю гідропарку м. Житомира, по якій пересуваються мешканці міста та гості. На всіх цих землях наявні вікові дуби та об`єкти інфраструктури, на окремих пам`ятні місця (захоронення тварин, таблички з визначними місцями, ін.).

Крім того, в ході розслідування встановлено, що інші громадяни звертались до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області та Житомирської районної державної адміністрації з питанням приватизації земельних ділянок у вищезазначеному масиві. Однак, отримали відповідь про те, що на зазначені землі видавався Державний акт на право користування землею серії Б №022301 за 1982 рік на Житомирський КЕЧ району (Зарічанське військове лісництво) для державних цілей. 21.09.2005 на вказану земельну ділянку видавався державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ№073507 на Державне підприємство «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України»(Шепетівський військовий лісгосп) - для ведення лісового господарства.

Так, згідно офіційної відповіді Житомирської РДА та міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі від квітня місяця 2020 року, за даними державної статистичної звітності по формах №6-зем та 2-зем, станом на 01.01.2016 вказані земельні ділянки на території Тетерівської сільської ради обліковувалась в рядку 89 «військові лісгоспи» за ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України». Вказані землі вкриті багаторічними лісовими насадженнями.

У зв`язку із цим, громадянам, які звертались з питанням приватизації земельних ділянок у вказаному масиві, було відмовлено в наданні дозволу на відведення земельних ділянок.

Згідно інформації наявної в Публічній кадастровій карті у вкладці «відомості про земельну ділянку», в листопаді місяці поточного року, на підставі викопіювань територіального підрозділу Держгеокадастру в Житомирській області, невідомим особам надано дозвіл на приватизацію вказаних вище земельних ділянок - для ведення особистого селянського господарства.

А вже 04.12.2020 землевпорядними організаціями та міськрайонним управлінням у Житомирському районі та м. Житомирі внесено (оновлено) відомості до державного земельного кадастру, у відповідності до яких земельні ділянки віднесено до земель сільськогосподарського призначення.

В клопотанні також зазначено, що вищезазначені земельні ділянки державної форми власності відіграють важливу роль речових доказів у кримінальному провадженні, є об`єктами кримінального посягання та правопорушення, зберегли на собі його сліди, у вигляді внесення до офіційних документів недостовірних щодо неї відомостей - категорії земельної ділянки, її цільового призначення, наявності на земельній ділянці об`єктів будівництва та інфраструктури, а також лісових насаджень (дерев).

Вищезазначені дії призвели до отримання можливості набуття зацікавленими особами на підставі недостовірних даних у власність земельних ділянок з наявними об`єктами державної форми власності та лісовими насадженнями. З урахуванням наявних обставин, існує реальна загроза незаконної приватизації земель державної власності, знищення наявних на них об`єктів державної власності та лісових насаджень, а також подальше вчинення інших правочинів, реєстраційних дій з метою виведення із законного володіння держави, в тому числі з метою приховання протиправних дій та уникнення відповідальності.

Наявний фактичний стан земельних ділянок в силу викладених обставин може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, з метою запобігання зазначеним вище наслідкам, виконанні у провадженні ряду процесуальних дій та судової експертизи, у органу досудового розслідування є підстави у накладенні арешту на земельні ділянки, з забороною вчинення щодо них неправомірних дій.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2020 року клопотання прокурора задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:1241, площею 0,1199га, та земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:1242, площею 0,1199 га, що розташовані на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, центральним органам виконавчої влади з питань земельних ресурсів, державним кадастровим реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1241, площею 0,1199га, та земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1242, площею 0,1199га, що розташовані на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що з метою запобігання можливості приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, передачі земельних ділянок клопотання підлягає задоволенню.

В апеляційних скаргах адвокат ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є однаковими за доводами та вимогами, просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 відмовити.

Вказує, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки постановлене без об`єктивного з`ясування обставин, які були б підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, частина 1 якої зобов`язує суд проводити оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначає, що накладений арешт є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Посилається на те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1241 площею 0,1199га та :01:000:1242 площею 0,1199 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які являються учасниками бойових дій та скористались своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення садівництва подавши відповідні документи до ГУ Держгеокадастру у Житомирській області про виділення їм у безоплатну власність як учасникам бойових дій земельних ділянок для ведення садівництва на території Тетерівської сільської ради. Вказані земельні ділянки відведені для індивідуального садівництва, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки. Державна реєстрація права приватної власності у Державному реєстрі речових прав здійснена 09.12.2020 р.

Вказує, що оскаржувана ухвала не містить жодного обґрунтування необхідності застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження та не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Зазначає, що накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1241 площею 0,1199га та :01:000:1242 площею 0,1199 га, в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0001289 з метою забезпечення п.п.2,3 та 4 ч 2 ст.170 КПК України, наданий час неможливе, оскільки відповідно до положень ч.ч.4, 5 та 6 ст.170 КПК України, у вказаному випадку арешт може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, цивільного відповідача або фізичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного чи обвинуваченого, а також на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Однак у вказаному кримінальному провадженні на даний час жодній особі, у тому числі і ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 підозру у вчиненні жодного злочину не оголошено, жодної позовної заяви, у тому числі до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у межах вказаного провадження не заявлено. Тому, підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зокрема земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1241 площею 0,1199 га та :01:000:1242 площею 0,1199 га з метою забезпечення п.п.2-4 ч. 2 ст.170 КПК України, відсутні.

Також зазначає, що слідчим суддею взагалі не було надано оцінки щодо відповідності арештованих земельних ділянок критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, що дає підстави визнати їх речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Слідчим суддею встановлено, що прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на зовсім іншу земельну ділянку, а саме на ділянку з кадастровим № :01:000:1239 площею 0,1148. Аргументація встановлених судом обставин зводиться до опису того що ділянка з кадастровим №:01:000:1239 площею 0,1148 знаходиться в межах дорожньої смуги та на цих землях знаходяться захоронення тварин (хоча доказів цього з матеріалів справи не вбачається). При цьому слідчий суддя посилається на відповідь Житомирської РДА від квітня 2020 року, в той час як в матеріалах справи наявна лише відповідь Житомирської РДА від 18.06.2020 № 44/14 (надана невідомій особі задовго до реєстрації кримінального провадження №0001289 - 04.12.2020р.). Вказує, що сам зміст вказаної відповіді РДА свідчить лише про те, що станом на 01.01.2016 року якась земельна ділянка орієнтовною площею 0,10 га обліковувалась в рядку 89 форми №6-зем та 2-зем. Жодного обґрунтування того, яким чином вказана ділянка стосується ділянок на які накладено арешт судом немає. Не долучено жодних додатків форми №6-зем та 2-зем на які йде посилання, внаслідок чого взагалі не можливо з`ясувати чи має зазначена відповідь будь яке відношення до майна на яке накладено арешт, а ні станом на момент її виділення власнику, а ні навіть на 01.01.2016

Посилається на те, що єдиним обґрунтуванням прокурора на момент вирішення питання про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1241 площею 0,1199 га та :01:000:1242 площею 0,1199га є те, що їх ніби то незаконно виділено для безоплатного оформлення у приватну власність, у зв`язку з тим, що вказані ділянки відноситься не до земель сільськогосподарського призначення, а є землями лісового фонду.

Вказує, що твердження щодо того, що «по факту у вищезазначену земельну ділянку увійшли: зелені насадження в середньому віком 50 років та вікові дуби; землі загального користування ..., а також наявні на земельній ділянці об`єкти нерухомості державної форми власності. Ці факти обов`язково мали бути враховані та відповідним чином відображені в документації із землеустрою та на відповідних планово-картографічних матеріалах...» було наведене в оскаржуваній ухвалі без проведення дослідження та оцінки жодного доказу, які б могли про це свідчити, так як такі не були додані прокурором до клопотання.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не вказано для встановлення яких саме обставин скоєння кримінального правопорушення має значення арештовані земельні ділянки. Натомість в ухвалі наведені лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно із процесуальним законом, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально караних дій або майном, набутим кримінальним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що розслідується в рамках кримінального провадження №0001289 від 04.12.2020.

Разом з тим вказує на відсутність ознак протиправності виділення арештованих земельних ділянок, та зокрема відсутність взагалі факту їх вилучення із користування військових лісгоспів, а саме ДП «Івано-Франківський лісокомбінат МО України», на що вказує прокурор в клопотанні про арешт майна як на обставину скоєння кримінального правопорушення.

Зазначає, що вилучення ряду земельних ділянок, зокрема і арештованих з числа земель, які свого часу входили до складу земель ДП «Івано-Франківський лісокомбінат МО України» мало місце ще в 2010 р. та дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про виділення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:1241 площею 0,1199 га та :01:000:1242 площею 0,1199 га для ведення садівництва ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в листопаді-грудні 2020 р. не мають до цього жодного відношення.

Звертає увагу на те, що законність вилучення земельних ділянок, в склад яких входить і арештовані земельні ділянки, із користування військових лісгоспів була свого часу підтверджена постановою Верховного суду від 30.09.2020 у справі № 278/1283/14-ц про визнання недійсними розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 23.11.2010 №1069 «Про надання громадянам дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, з метою передачі їх у власність для ведення садівництва на території Тетерівської сільської ради», від №83 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, з метою передачі їх у власність для ведення садівництва на території Тетерівської сільської ради» та визнання недійсним ряду державних актів про право власності на землю. Верховним судом було встановлено, що ДП «Івано-Франківський лісокомбінат МО України» був постійним користувачем земельної ділянки площею 219,56 га для ведення лісового господарства на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №073507 від 10.10.2005 (на цей самий акт посилається прокурор в клопотанні про арешт майна).

20.03.2009 наказом Міністерства оборони України ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» було реорганізовано шляхом виділу з нього структурних підрозділів та створення ДП «Житомирський військовий лісгосп».

За заявою ДП «Житомирський військовий лісгосп» від 07.02.2012 розпорядженням голови Житомирської РДА від 04.04.2012 №319 затверджено проект землеустрою, а ДП «Житомирський військовий лісгосп» видані державні акти на право користування земельними ділянками серії ЯЯ № 070809, ЯЯ №070808 та ЯЯ №070810.

Проаналізувавши долучені до матеріалів справи докази, Верховний суд встановив, що на підставі державних актів на право користування земельними ділянками від 19.04.2012 ДП «Житомирський військовий лісгосп» було отримано в користування земельні ділянки: кадастровий номер :01:000:0986, площа 60,0425 га, державний акт ЯЯ № 070809; кадастровий номер :01:0000985, площа 17,9985 га, державний акт ЯЯ №070808; кадастровий номер :01:0000987. площа 86,7273 га, державний акт ЯЯ №070810, що в сумі складає загальну площу 164,7683 га.

Крім того, встановлено, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.03.2016 у справі № 906/1390/15 за позовом прокуратури Житомирської області до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ДП «Житомирський військовий лісгосп», Житомирського районного управління юстиції Житомирської області про визнання недійсними та скасування розпоряджень від 22 січня 2010 року №54, від 04 квітня 2012 року № 319, визнання недійсними державних актів на право постійного користування землею та скасування їх державної реєстрації, визнання протиправними дій щодо безпідставного не включення до матеріалів лісовпорядкування від 2010 року площ земель, зобов`язання замовити виготовлення матеріалів лісовпорядкування на площу 219,56 га, припинено провадження в частині вимоги до Житомирського районного управління юстиції Житомирської області про скасування державної реєстрації державних актів на право постійного користування землею серії ЯЯ №070810, виданого ДП «Житомирський військовий лісгосп» на земельну ділянку площею 86,7273 га для ведення лісового господарства, розташовану на території Тетерівської сільської ради Житомирського району; серії ЯЯ №070808, виданого ДП «Житомирський військовий лісгосп» на земельну ділянку площею 17,9985 га для ведення лісового господарства, розташовану на території Тетерівської сільської ради Житомирського району; серії ЯЯ №070809, виданого ДП «Житомирський військовий лісгосп» на земельну ділянку, площею 60,0425 га для ведення лісового господарства, розташовану на території Тетерівської сільської ради Житомирського району. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вказує, що з аналізу позовних вимог у цьому рішенні також вбачається, що площа арештованих земельних ділянок не була включена до матеріалів лісовпорядкування, складеними перед отриманням відповідних державних актів на право користування земельними ділянками.

Вказане рішення набрало законної сили та має преюдиційне значення щодо обставин, які встановлені в ньому. Отже, як Господарським судом Житомирської області, так і Касаційним цивільним судом Верховного суду встановлено, що ДП «Житомирський військовий лісгосп» не належить на законних підставах інша земельна ділянка, ніж та, яка зазначена у виданих підприємству державних актах.

Таким чином, арештовані земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1241 площею 0,1199 га та :01:000:1242 площею 0,1199 га, не були та не повинні були перебувати у користуванні ДП «Житомирський військовий лісгосп». А отже, припинення користування військовими лісгоспами арештованими земельними ділянками, законність якого ставиться прокурором під сумнів у цьому кримінальному провадженні, не може містити ознак кримінального правопорушення.

Зазначає, що після виокремлення із загальної площі землі, визначеної Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №073507, виданого ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» 10.10.2005, земельних ділянок, які були надані у користування ДП «Житомирський військовий лісгосп», цей акт втратив чинність, оскільки визначена в ньому земельна ділянка припинила своє існування як об`єкт цивільних прав з визначеною в державному акті площею та конфігурацією.

Прокурором не було надано до свого клопотання, а судом досліджено в засіданні будь-які докази, на підтвердження позиції прокурора про те, що вказані земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду, а не до земель сільськогосподарського призначення. Позиція прокурора ґрунтується виключно на припущеннях у зв`язку з наявністю на арештованих земельних ділянках рослинності у вигляді кущів та дерев.

Рішення про віднесення вказаних земельних ділянок до земель с/г призначення на даний час жодним судовим чи іншим рішенням не скасовано.

Вказує, що, посадові особи Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, розглядаючи звернення громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та приймаючи рішення про виділення їм у власність для ведення садівництва земельних ділянок :01:000:1241 площею 0,1199га та :01:000:1242 площею 0,1199 га, не допустили жодних порушень діючого законодавства України, оскільки вказані земельні ділянки мали цільове призначення - сільськогосподарського призначення, та жодним нормативним чи розпорядчим документом не були віднесені до земель лісового фонду.

Зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п.п.5,6 ч.2 ст.173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту земельних ділянок для інших осіб.

Посилається на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як власники арештованого майна, участі у розгляді справи не приймали та копію відповідного судового рішенні від 10.12.2020 р., який суттєво впливає на їх права, свободи та законні інтереси, не отримували.

Разом з тим, просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.12.2020 p. та поновити його.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що розгляд клопотання прокурора про накладення арешту на майно та постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді проводився без участі ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які є власниками арештованих земельних ділянок, або їх представника.

Копію оскаржуваного судового рішення отримано представником скаржників лише 19.01.2020 p., після звернення з відповідною заявою до суду після чого було подано апеляційні скарги.

Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_10 підтримала вимоги та доводи апеляційних скарг, просила їх задовольнити з викладених в них мотивів. Зазначила, що апеляційний розгляд можливо провести без ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які обізнані про судове засідання, приймати участь в ньому не бажають.

Прокурор заперечив щодо задоволення вказаних апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.12.2020 року, залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягаю задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання прокурора відбувся без виклику осіб, на майно яких накладено арешт та їхнього представника.

Копію оскаржуваного судового рішення отримано представником власників майна лише 19.01.2020 p., після звернення з відповідною заявою до суду, після чого було подано апеляційні скарги.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущений.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1ст.170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2, 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, прокурор послався на те, що земельні ділянки державної форми власності відіграють важливу роль речових доказів у кримінальному провадженні, є об`єктами кримінального посягання та правопорушення, зберегли на собі його сліди, у вигляді внесення до офіційних документів недостовірних щодо них відомостей - категорії земельних ділянок, їх цільового призначення, наявності на земельних ділянках об`єктів будівництва та інфраструктури, а також лісових насаджень (дерев). Вищезазначені дії призвели до отримання можливості набуття зацікавленими особами на підставі недостовірних даних у власність земельних ділянок з наявними об`єктами державної форми власності та лісовими насадженнями. Тому існує реальна загроза незаконної приватизації земель державної власності, знищення наявних на них об`єктів державної власності та лісових насаджень, а також подальше вчинення інших правочинів, реєстраційних дій з метою виведення із законного володіння держави, в тому числі з метою приховання протиправних дій та уникнення відповідальності. Наявний фактичний стан земельних ділянок в силу викладених обставин може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому з метою запобігання зазначеним вище наслідкам, виконанні у провадженні ряду процесуальних дій та судової експертизи, у органу досудового розслідування є підстави у накладенні арешту на земельні ділянки, з забороною вчинення щодо них неправомірних дій.

Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на земельні ділянки, слідчий суддя виходив з наявності підстав вважати, що з метою запобігання можливості приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, передачі та встановленню обставин вчинення кримінального провадження слід накласти арешт на вказані земельні ділянки.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів провадження, 04.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що обліковані за №0001289, за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області при формуванні земельних ділянок державної форми власності, на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та врегулюванні питання щодо їх приватизації, з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.364 КК України.

Згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення, на території Тетерівської сільської ради Житомирського району протягом листопада-грудня поточного року сформовано ряд земельних ділянок за кадастровими номерами :01:000:1235, :01:000:1241, :01:000:1242, :01:000:1243, :01:000:1244, :01:000:1239, як землі запасу з кожної з категорій не наданих власність або користування (https://map.land.gov.ua/? сс=3182914.294823025,6487007.554706524&z=16&1=каd str&b1=dzk_overview_test ).
Згідно заяви, даних інтернет ресурсів, в тому числі Публічної кадастрової карти та плану території села Тетерівка Житомирського району, по факту у вищезазначені земельні ділянки увійшли: зелені насадження в середньому віком 50 років, та вікові дуби; землі загального користування (наявна дорога та під`їзд до суміжних земельних ділянок та господарств), а також наявні на земельній ділянці об`єкти нерухомості державної форми власності (будівлі та інженерні споруди). Ці факти обов`язково мали бути враховані та відповідним чином відображені в документації із землеустрою та на відповідних планово-картографічних матеріалах, у вигляді описів з виокремленням із загальної площі інвентаризованих земель та зазначенням обмежень у використанні.

На всіх цих землях наявні вікові дуби та об`єкти інфраструктури, на окремих пам`ятні місця (захоронення тварин, таблички з визначними місцями, ін.).

Крім того, в ході розслідування встановлено, що інші громадяни звертались до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області та Житомирської районної державної адміністрації з питанням приватизації земельних ділянок у вищезазначеному масиві. Однак, отримали відповідь про те, що на зазначені землі видавався Державний акт на право користування землею серії Б №022301 за 1982 рік на Житомирський КЕЧ району (Зарічанське військове лісництво) для державних цілей. 21.09.2005 на вказану земельну ділянку видавався державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ№073507 на Державне підприємство «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України»(Шепетівський військовий лісгосп) - для ведення лісового господарства.

Згідно офіційної відповіді Житомирської РДА та міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі від квітня місяця 2020 року, за даними державної статистичної звітності по формах №6-зем та 2-зем, станом на 01.01.2016 вказані земельні ділянки на території Тетерівської сільської ради обліковувалась в рядку 89 «військові лісгоспи» за ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України». Вказані землі вкриті багаторічними лісовими насадженнями.

У зв`язку із цим, громадянам, які звертались з питанням приватизації земельних ділянок у вказаному масиві, було відмовлено в наданні дозволу на відведення земельних ділянок.

Згідно інформації, наявної в Публічній кадастровій карті у вкладці «відомості про земельну ділянку», в листопаді місяці поточного року, на підставі викопіювань територіального підрозділу Держгеокадастру в Житомирській області, невідомим особам надано дозвіл на приватизацію вказаної вище земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Та 04.12.2020 землевпорядними організаціями та міськрайонним управлінням у Житомирському районі та м. Житомирі внесено (оновлено) відомості до державного земельного кадастру, у відповідності до яких земельні ділянки віднесено до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст.98 КПК України речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що спірні земельні ділянки відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, оскільки законність отримання права на зазначені земельні ділянки ставиться під сумнів в ході досудового розгляду, вони є предметом кримінального провадження.

Крім того в матеріалах провадження наявна копія постанови старшого прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_13 від 08.12.2020 року про визнання земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:1241, :01:000:1242 речовим доказом у кримінальному провадженні №0001289.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки існує реальний ризик відчуження, знищення або зміни земельних ділянок, які є речовими доказами, існують обґрунтовані підстави вважати, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників, а тому на вказані земельні ділянки цілком обґрунтовано було накладено арешт шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним (кадастровим) реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, проводити будь-які реєстраційні дії щодо цих земельних ділянок.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що арешт майна - це тимчасовий захід, а тому власник майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про зняття арешту в разі не проведення слідчих дій з вказаним майном протягом тривалого часу або встановленням обставин, які впливають на необхідність подальшого такого арешту, або у разі , коли підстави для арешту відпали.

Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апелянта, що прокурором не долучено до клопотання про арешт майна документів, якими він обґрунтовує доводи свого клопотання, оскільки спростовуються матеріалами провадження, з яких вбачається, що додатком до клопотання про арешт майна є копії документів на 14 аркушах.

Доводи апелянта стосовно безпідставності накладення арешту на майно з посиланням на відповідні обставини, які на думку апелянта спростовують підозри органу досудового розслідування щодо можливих незаконних дій відповідних службових осіб щодо спірних земельних ділянок, в тому числі і вирішення відповідних спорів в судовому порядку та наявності відповідних судових рішень стосовно земельних ділянок, апеляційний суд визнає передчасними та такими, що не можуть на давному етапі досудового розслідування безумовними підставами для відмови в арешті земельних ділянок. Зазначені в апеляційних скаргах обставини, доводи та відповідні документи повинні бути предметом дослідження органу досудового розслідування в ході досудового розслідування кримінального провадження.

Так, згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг, що про те, що прокурор звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на арештовані землі, аргументував свої доводи зовсім іншою земельною ділянкою, а саме ділянкою з кадастровим № :01:000:1239 площею 0,1148 га, що також знайшло своє відображення в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали слідчого судді, то вони визнаються апеляційним судом такими, що істотно не впливають на рішення слідчого судді про необхідність накладання арешту саме на земельні ділянки, зазначені в прохальній частині клопотання, оскільки при розгляді клопотання прокурора предметом судового розгляду були саме вказані в прохальній частині клопотання земельні ділянки, належні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , і вказівка в клопотанні та в мотивувальній частині ухвали на іншу земельну ділянку з іншим кадастровим номером є очевидною опискою, яка по суті на правильність рішення слідчого судді не впливає.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що арештовані земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1241, площею 0,1199га та :01:000:1242, площею 0,1199 га, є частиною різниці між землями у 219,56 га, які належали ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат» та 164,76 га, належними ДП «Житомирський військовий лісгосп» не були та не повинні були перебувати у користуванні ДП «Житомирський військовий лісгосп», на думку колегії суддів, також не можуть на даному етапі досудового розслідування бути підставою для відмови в арешті, оскільки зазначені обставини також повинні бути предметом досудового розслідування кримінального провадження, і слідчий суддя чи апеляційний суд не має повноважень щодо встановлення зазначених обставин в межах розгляду клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Повноваженнями щодо оцінки наведеним обставинам, доказам та доводам в ході досудового розслідування кримінального провадження наділені лише слідчий, прокурор, що здійснює процесуальне керівництво в ньому.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність правових підстав для накладення арешту на вказані ділянки, належні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , із забороною суб`єктам державної реєстрації прав, державним (кадастровим) реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, проводити будь-які реєстраційні дії щодо неї.

За таких підстав, ухвала слідчого судді від 10.12.2020 року є законною та обґрунтованою, правові підстав для її з огляду на викладене вище скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404,407,422 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2020 року про накладення арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: