Кримінальне провадження №629/178/20
Номер провадження 1-кп/629/100/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження №0001472 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Панютине, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

28 вересня 2019 року, близько15-00 години, ОСОБА_4 біля домоволодіння АДРЕСА_2 збирав волоські горіхи. Помітивши на території вказаного домоволодіння відкриті двері до сховища для зберігання інвентарю, належного ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення її майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 з корисливого мотиву, з метою наживи переліз через паркан на територію вищевказаного домоволодіння, де через відчинені двері проник до сховища для зберігання інвентарю, звідки таємно викрав бензопилу «Бригадир Standart» вартістю 905 гривень та електродриль «Белвар» МЭР вартістю 435 гривень, належних ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_4 утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1340 гривень.

У відповідності до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнав та пояснив, що 28 вересня 2019 року, близько 14-15-00 години, по вул. Вишневій в смт. Панютине, він разом з ОСОБА_8 збирали горіхи на території домоволодіння, яке розташоване по сусідству з домоволодінням ОСОБА_6 . Зашли на вказану територію через паркан. До них підійшла ОСОБА_6 та запитала: «Хто це?», на що він сказав, що свої. Після цього вона розвернулася і пішла. Зібрані горіхи він відніс додому. Вдома пересипав горіхи з двох пакетів в мішок. Після того він пішов з дому, бо хотів продати горіхи, але одразу не вийшло. Продав він їх ввечері. ОСОБА_9 в цей час залишався чекати на нього біля його будинку по АДРЕСА_3 . Зазначив, що на час події був одягнений в спортивну кофту і штани. Наступного дня він поїхав до ОСОБА_10 . Виїхав 29 вересня 2019 року з м. Лозова електричкою близько 15-00 години, доїхав до м. Харкова, звідки автобусом поїхав до Польщі. Вказав, що квитки на автобус були придбані за 10 днів до події. Повернувся через місяць. До нього прийшли працівники поліції і сказали, що він підозрюється у викраденні бензопили і електродрилі. Пояснив, що ні він, ні ОСОБА_9 на територію домоволодіння потерпілої через паркан не перелазили і взагалі на її подвір`я він не заходив. Про те, що з території домоволодіння ОСОБА_6 було викрадено саме електродриль і бензопилу він дізнався коли знайомився з матеріалами справи. Також вказав, що йому відомі, що викрадені речі повернуті потерпілій, але яким чином і хто саме їх повернув він не знає, оскільки на той час перебував у Польщі. Вказав, що з ОСОБА_11 він проживає на одній вулиці і саме ОСОБА_9 запропонував йому зібрати горіхи. Допускає, що свідок міг його обмовити, так як хтось саме з його близьких міг вчинити даний злочин, тому його перші свідчення суттєво різняться від других, але в чому саме вони різняться, пояснити не зміг. Крім того вказав, що після того як він приїхав з Польщі, до нього приходили працівники поліції ОСОБА_12 і ОСОБА_13 і вимагали від нього 15000 гривень, щоб закрити справу, а від ОСОБА_14 5000 гривень. Але він відмовився платити гроші. Із завою щодо вимагання грошей зі сторони працівників поліції нікуди не звертався.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, однак яку він у виступі з останнім словом визнав, його вина повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст. 352, 353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінальних проваджень, що відповідає вимогам ст. 358 КПК України та іншими доказами, а саме:

- показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 28 вересня 2019 року, це була субота, вона з чоловіком поралася по господарству, потім вийшла на город і побачила двох осіб, які збирали горіхи у сусіда на подвір`ї. Вказала, що один був старший і високий, а інший молодший і нижчий. Вона підійшла і запитала, що вони роблять на чужому подвір`ї, але той що старше сказав: « ОСОБА_15 ». Вона подумала, що це сусід, так як в їх сім`ї є чоловік на ім`я ОСОБА_16 , тому розвернулася і пішла. В подальшому вони з чоловіком закінчили поратися по господарству і зайшли до будинку, пообідали та лягли відпочивати. Прокинулася близько 15-20 години, на подвір`ї лаяла собака. Вийшовши на подвір`я, побачила, що з сараю виглядає молодий чоловік в капюшоні. На її запитання: «Що ти там робиш?», останній відступив вглиб сараю, а потім наклонив голову і вискочив з сараю та переплигнув через паркан, тримаючи в руці сумку. Після чого вона побігла в будинок за чоловіком. Вийшовши з чоловіком з будинку, вже нікого у дворі не було. Чоловік переліз через паркан і побачив сумку, в якій знаходився металобрухт, а зайшовши до сараю, виявив, що зникла бензопила « ОСОБА_17 ». Через два дні чоловік прибирав в сараї і виявив, що також було викрадено електродриль «Белвар». І тоді вона написали заяву до поліції. Через шість днів, після події, вийшовши вранці на подвір`я, побачила біля воріт мішок, в якому лежали бензопила та електродриль, які раніше були у них викрадені. Вказала, що особа яка знаходилася в неї в сараї та яка збирала горіхи на подвір`ї у сусіда є однією і тією ж особою. Впізнала її за одягом, статурою, формою обличчя. Пояснила, що цей чоловік був одягнутий в сірий спортивний костюм з еластику, на голові був капюшон. Також пояснила, що приймала участь в слідчому експерименті та в слідчій дії, а саме впізнання особи за фотознімками, на одній із фотографій за рисами обличчя, кольором шкіри впізнала ОСОБА_4 , який викрав належне їй майно. Вказала, що можливо на одній із фотографій, пред`явлених слідчим і була фотографія брата ОСОБА_18 , але вона його не знає. Також пояснила, що свічення давала добровільно, тиску зі сторони працівників поліції не було, підстав оговорювати сім`ю Несповитого не має. Зазначила, що на лаві підсудних знаходиться саме та особа, яка викрала в неї майно. Пояснила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просила призначити міру покарання обвинуваченому відповідно до закону;

- показами в судовому засіданні свідка неповнолітнього ОСОБА_19 , допитаного в присутності матері ОСОБА_20 та представника служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області ОСОБА_21 , який пояснив, що ОСОБА_4 є його далеким родичем. 28 вересня 2019 року, після обіду ОСОБА_4 прийшов до своєї знайомої, яка проживає з ним в одному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , однак вдома її не було. ОСОБА_4 попив води та запропонував піти разом позбирати горіхи. При цьому сказав, що є дозвіл на збирання горіхів. Прийшовши на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , перелізли через паркан і почали збирати горіхи. Потім через своє подвір`я до паркану, який розмежовує територію домоволодіння, де вони збирали горіхи та територію іншого домоволодіння підійшла бабуся ОСОБА_22 і запитала що вони роблять на чужому подвір`ї, на що ОСОБА_4 відповів, що вони свої. На її запитання: «Хто це свої ?» ОСОБА_4 сказав, що « ОСОБА_23 », після чого та розвернулася і пішла до будинку. Назбиравши два пакета горіхів, ОСОБА_4 погрузив їх на його велосипед і поїхав. Коли повернувся, вони ще назбирали один пакет горіхів. Після чого ОСОБА_4 , нічого не пояснюючи, переліз через паркан на територію домоволодіння бабусі ОСОБА_22 і пішов до сараю. Повернувся з поліетиленовим мішком, в середині якого знаходилися електродриль та бензопила. ОСОБА_4 попросив у нього велосипед, щоб відвезти речі, які він приніс, але він не бажав надавати йому велосипед, проте той його вмовив. ОСОБА_4 погрузив на багажник велосипеда мішок з речами та поїхав. Потім ОСОБА_4 повернувся, куди саме їздив йому не говорив і він у нього не запитував. ОСОБА_4 знову переліз через паркан на подвір`я бабусі ОСОБА_22 , а йому наказав стояти. Почувши крики потерпілої, ОСОБА_4 одразу перескочив через паркан і сказав: «Малий тікаємо!» і вони побігли. Добігли до магазину, а потім він пішов додому, а ОСОБА_4 пішов своєю дорогою. Ввечері цього ж дня, він знаходився у своєї бабусі, йому зателефонувала мати і сказала, що до них додому приїхали працівники поліції. Прийшовши додому, в присутності матері розповів про обставини події. Вказав, що коли ОСОБА_4 переліз з мішком, на його запитання: «Що в мішку?» ОСОБА_4 сказав: «Не важно». Але він здогадався, що в мішку були електродриль та бензопила, так як ручка бензопили виглядала з мішка, а також видно було дріт електродрилі. Вказав, що бензопила була червоного кольору. Пояснив, що від працівників поліції йому відомо, що викрадене майно потерпілій повернуто, але яким чином йому не відомо. Крім того пояснив, що через паркан, де вони збирали горіхи, добре було видно територію домоволодіння потерпілої. Вказав, що говорить правду, підстав для обмовлення обвинуваченого не має, на досудовому слідстві також говорив правду. Пояснив, що покази давав добровільно, тиск працівники поліції ні на нього, ні на його матір не чинили. Також зазначив, що жодної пропозиції зі сторони працівників поліції врегулювати справу за допомогою грошей ні йому, ні його матері не надходило. Пояснив, що він має молодшого брата, який в день події знаходився вдома у бабусі, з ОСОБА_4 відносини не підтримує. Вказав, що ні він, ні члени його сім`ї до кримінальної відповідальності не притягувалися. Також пояснив, що ОСОБА_4 під час збирання горіхів говорив, що 30.09.2019 року їде до Польщі працювати;

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 є її сином. 28 вересня 2019 року, близько 09-00 години син пішов збирати горіхи, повернувся близько 14-30 години з двома пакетами горіхів, які висипав на балкон. Після чого побіг шукати, кому їх продати, так як наступного дня він мав їхати на роботу до Польщі. Він бігав по смт.Панютине, їздив до м.Лозова. Потім прийшов, забрав пакети з горіхами і пішов, повернувся близько 17-00 години без горіхів. Наступного дня він продав горіхи, які залишилися. Вказала, що син збирав горіхи поряд з їхнім будинком, в дитячому садку, а також зі слів сина їй відомо, що він з ОСОБА_18 збирав горіхи на території покинутого будинку в смт.Панютино. 29 вересня 2019 року о 13-30 годині син на електропоїзді поїхав до м. Харкова, звідки у нього о 23-30 годині був автобус на Польщу. 30 вересня 2019 року вона поїхала на роботу до м. Києва, вдома нікого не було. 01 жовтня 2019 року їй подзвонила сусідка ОСОБА_18 ОСОБА_25 і повідомила, що до них додому приходили працівники поліції, які сказали, що за участі ОСОБА_18 і її сина був скоєний злочин, а саме викрадені бензопилу і ще якісь речі. Всередині жовтня вона приїхала додому і прийшли двоє поліцейських, які повідомили, що був скоєний злочин за участі її сина та ОСОБА_18 , зникли речі, на що вона сказала, що ніяких чужих речей у них немає і не було. Поліцейські попросили, щоб вона повідомила сину про те, що сталося. 04 листопада 2019 року приїхав син. Через два дні знову прийшли працівники поліції, котрим син сказав, що ніякі речі не крав і нічого не повертав. Після чого вони сказали, що підуть до потерпілої і будуть з нею розбиратися. В грудні вона знову поїхала на роботу до м. Києва, а синові сказала, щоб, коли їх з батьком не буде вдома, двері не відчиняв. В цей період, поки її не було вдома знову приходили працівники поліції, з якими розмовляв вже чоловік. Потім в січні їй подзвонили з селищної ради та повідомили, що надійшов запит щодо місця проживання сина. Цього ж дня вони поїхали до слідчого, надали покази. Слідчий ОСОБА_26 сказав, що справу буде закрито за недостатністю доказів, а також те, що викрадене майно було повернуто. Проте в подальшому сина почали викликати до поліції через день, а потім взагалі справу передали до суду. Також пояснила, що сусідка ОСОБА_18 розповідала їй про те, що працівники поліції вимагали у ОСОБА_18 гроші в сумі 5000 гривень, за те, що її сина та сина ОСОБА_18 бачили у дворі жінки, з якого викрали речі і якщо вона не хоче, щоб її сина поставили на облік в дитячу кімнату поліції їй треба заплатити гроші. Чи платила гроші ОСОБА_18 їй не відомо. Вказала, що до них з пропозицією закрити справу за гроші працівники поліції не зверталися;
- заявою ОСОБА_6 від 30.09.2019 року, в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому їй особу, яка 28.09.2019 року, близько 15-00 години, шляхом незаконного проникнення до її сараю, розташованого на території її домоволодіння скоїв крадіжку бензопили марки «Бригадир», чим спричинив матеріальну шкоду на суму 750 гривень;
- протоколом огляду місця події від 30.09.2019 року та додатками до протоколу огляду місця події від 30.09.2019 року, під час якого встановлено, що безпосереднім місцем огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід на територію домоволодіння здійснюється через металеву хвіртку. Прямо від входу знаходиться одноповерховий будинок, з правої сторони від входу до будинку бетонна дошка, яка веде до споруди, яка являє собою сарай. На момент огляду сарай зачинений на засув із замком. В ході огляду приміщення сараю виявлено відсутність бензопили « ОСОБА_17 ». Зі слів власника дану бензопилу 28.09.2019 року викрали із сараю в обідній час;

- заявою ОСОБА_27 від 29.10.2019 року, в якій вказала, що добровільно видає бензопилу «Бригадир-стандарт» червоного кольору та електродриль «Белвар» чорно-сірого кольору, які були викрадені з її сараю 28.09.2019 року невідомими особами та які в подальшому були підкинуті у двір 04.10.2019 року;

- протоколом огляду місця події від 29.10.2019 року та додатком до протоколу огляду місця події від 29.10.2019 року, в ході якого, на відкритій ділянці місцевості поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 добровільно видала бензопилу «Бригадир Standart», 45 см, 2,4 кВт, червоного кольору та електродриль «Белвар» №098003521, чорно-сірого кольору, які в подальшому були вилучені;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.11.2019 року та додатком до протоколу, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 вказала на фотознімок під № 2, на якому зображений ОСОБА_4 , пояснила, що за формою та рисами обличчя впізнала особу, яка незаконно 28.09.2019 року з території її домоволодіння заволоділа належним їй майном;

- висновком експерта № 6/2854СЕ-19 від 26.11.2019 року, згідно якого ринкова вартість бензопили «Бригадир Standart», 45 см, 2,4 кВт, яка станом на момент крадіжки знаходилась у придатному для використання за призначенням стані, при умовах зазначених в дослідницькій частині, становить 905 гривень. Ринкова вартість електродрилі «Белвар», МЭР8179, потужністю 600 Вт, яка станом на момент крадіжки знаходилась у придатному для використання за призначенням стані, при умовах зазначених в дослідницькій частині, становить 435 гривень;

- протоколом огляду предмета від 26.11.2019 року, в ході якого в приміщенні кабінету № 17 СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області були оглянуті: бензопила марки «Бригадир Standart» та електродриль «Белвар МЭР8179». На момент огляду дані предмети без механічних пошкоджень, в справному стані;

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на відповідальне зберігання від 26.11.2019 року, згідно якої бензопилу марки «Бригадир Standart» та електродриль «Белвар МЭР8179», визнано речовими доказами в кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2019 року та диском з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_19 , під час якого свідок ОСОБА_19 добровільно надав пояснення, як саме наприкінці вересня 2019 року ОСОБА_4 з сараю, розташованого на території домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку бензопили та електродрилі;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.12.2019 року та диском з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 , під час якого потерпіла ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 добровільно показала на місце та надала пояснення стосовно обставин, щодо викрадення майна з сараю, розташованого за вищевказаною адресою, а також показала на місце куди саме були підкинуті бензопила та електродриль, які знаходилися в білому мішку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке гуртується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності вважає їх достатніми для прийняття відповідного рішення по справі.

Аналізуючи зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Суд находить вину ОСОБА_4 повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, поєднана з проникненням у сховище.

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Поширеною в юридичній літературі є позиція, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або за відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматись від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, направленість його умислу, ступінь здійснення злочинного наміру, послідовність дій обвинуваченого, в тому числі і після вчинення злочину, та сукупність усіх обставин, що характеризують вчинене обвинуваченим свідчать про спрямованість його умислу на крадіжку, поєднану з проникненням у сховище.
Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Суд критично відноситься та не приймає до уваги невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, вважаючи, що він у такий спосіб намагається ухилитися від покарання. Його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю доказана та знайшла своє підтвердження у зібраних показаннях потерпілої ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_19 , та матеріалах кримінального провадження, а також визнанням ним повністю своєї вини в скоєному при виступі з останнім словом.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце 28.09.2019 року і містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у сховище.

Обвинувачений ОСОБА_4 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, громадянин України, має середню спеціальну освіту, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований, невійськовозобов`язаний, проживає за місцем реєстрації, де характеризується задовільно.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, в складанні якої брав участь ОСОБА_4 , згідно висновку якої ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім. Загальний рівень ризику для суспільства є середнім. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вважає доцільним застосування наступних заходів: контроль за поведінкою та місцем проживання особи; застосування соціально-виховних заходів; покладання обов`язків, передбачених п.2 ч.3 ст.76 КК України.

З урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, з врахуванням принципу справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.185 КК України, без ізоляції від суспільства із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 судом не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати НЕСПОВИТОГО ОСОБА_28 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нових злочинів та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6/2854СЕ-19 від 26.11.2019 року в сумі 942 гривні 06 копійок, які необхідно перерахувати на рахунок UA0020649, отримувач ГУК Харків обл/МТГХарків/24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37874947, код доходів 24060300, інші надходження.
Речовий доказ по справі:

- бензопилу марки «Бригадир Standart» та електродриль «Белвар МЭР8179», потужністю 600 Вт вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 , згідно зберігальної розписки від 29.11.2019 року.

Долю речових доказів вирішити після вступу вироку в законну силу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1