Справа № 372/149/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1170/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________

У Х В А Л А
іменем України
27 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників адвокат ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Обухівського відділу Київо-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст. ст. 70, 72 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на сім років. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднано ОСОБА_7 частину невідбутого покарання за вироком Ржищівського міського суду Київської області від 24 липня 2017 року один рік позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків згідно статті 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на вісім років без конфіскації майна.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Українка Обухівського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років без конфіскації майна. На підставі ст. ст.70, 72 КК України призначено ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на шість років без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України приєднано ОСОБА_9 частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року один рік позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на сім років без конфіскації майна. Визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України та виправдано його в зв`язку з недоведеністю наявності в діянні складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Українка Обухівського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років; за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років без конфіскації майна. На підставі ст. ст. 70, 72 КК України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на шість років без конфіскації майна.
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку міста Українка Обухівського району Київської області, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судиму,
визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено їй покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст.ст. 70, 72 КК України призначено ОСОБА_14 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст.ст. 71,72 КК України приєднано ОСОБА_14 частину невідбутого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2017 року десять днів позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_15 за сукупністю вироків згідно статті 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на три роки десять днів.
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Українка Обухівського району Київської області, громадянина України, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового терміну строком трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку міста Українка Обухівського району Київської області, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст.ст. 70, 72 КК України призначено ОСОБА_18 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на три роки. Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_18 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового терміну строком двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , раніше судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст. ст. 71,72 КК України приєднано ОСОБА_20 частину невідбутого покарання за вироком Ржищівського міського суду Київської області від 24.07.2017 року чотири роки шість місяців позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_19 за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців без конфіскації майна.
Цивільні позови задоволено частково.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду,
10 червня 2015 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_22 , попросив взяти його на прокат два гірські велосипеди, при цьому оформити прокат велосипедів на паспорт ОСОБА_22 , на що останній погодився, та 10 червня 2015 року приблизно о 11 годині 00 хвилин, перебуваючи на міській набережній міста Українка Обухівського району Київської області, поблизу міського стадіону, взяв на прокат два гірські велосипеди торгової марки «Stern» моделі Force 1.0, 2014 року, розміром рами 18 (артикул 14FORC118) у ОСОБА_23 , який на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №715469 від 05.11.2009 року займається наданням послуг з тимчасового прокату велосипедів та обладнання для активного відпочинку, надавши при цьому власний паспорт громадянина України, після чого передав їх ОСОБА_9 для користування з умовою повернення вказаних велосипедів у місце прокату до кінця доби 10 червня 2015 року. В подальшому, ОСОБА_9 маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, вказані велосипеди не повернув, таким чином, заволодівши чужим майном шляхом зловживання довірою, та 11 червня 2015 року приблизно о 10 годині 00 хвилин перебуваючи в районі ринку, що в АДРЕСА_8 , обернув майно на свою користь шляхом продажу вказаних велосипедів незнайомому чоловікові, чим спричинив ОСОБА_23 матеріальної шкоди.
Згідно з висновком експертизи № 8-04/16 від 20.01.2016 року ринкова вартість двох велосипедів торгової марки «Stern» моделі Force 1.0 2014 року, розміром рами 18 (артикул 14FОRC118), станом на 04.07.2015 року становить 14 850,54 гривень (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 54 копійки).
20 листопада 2015 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, знаходячись поблизу другого під`їзду будинку АДРЕСА_7 , вчинив напад на ОСОБА_24 , в ході якого наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока та один удар правим коліном в область обличчя, та відкрито заволодів належним ОСОБА_24 майном, а саме чоловічим гаманцем вартістю 400 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі близько 100 грн. та банківські картки «Ощадбанку» з пін-кодом та «ПриватБанку», видані на ім`я ОСОБА_24 . Продовжуючи свій злочинний умисел, зірвав з шиї останнього золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 4,48 г та довжиною 45 см, вартістю 6720 грн., а також заволодів мобільним телефоном марки «Nokia» модель «Lumia 710», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 8-04/6 від 19.01.2016 становить 721,37 грн. та ключем до автомобіля марки «SkodaFabia», державний номерний знак НОМЕР_1 . Цього ж дня, приблизно о 23 годині 00 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел, маючи пін-код від картки, ОСОБА_8 зняв із рахунку ОСОБА_24 грошові кошти в сумі 6 700 грн. у різних банкоматах, що розташовані по вулиці Шевченка в місті Українка Обухівського району Київської області. Після чого з місця вчинення зник, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив ОСОБА_24 матеріальної шкоди на загальну суму, а всього на суму 14 641,37 грн.
Згідно з висновком експерта № 5 від 22.01.2016, в ОСОБА_24 , 1991 року народження, згідно медичної документації, виявлене тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в області лівої брови, яке належить до легких тілесних ушкоджень, що призводять до короткочасного розладу здоров`я (згідно діючих Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.). Відповідно до наявних даних, мало місце не менше однієї травматичної дії тупим твердим предметом.
21 листопада 2015 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, реалізуючи свій злочинний намір, за попередньою змовою та разом з неповнолітнім ОСОБА_8 , який відкривши двері автомобіля марки «Шкода Фабіа», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, сів до салону на пасажирське сидіння вказаного автомобіля, після чого ОСОБА_9 вставивши до замка запалювання ключ, яким ОСОБА_8 попередньо незаконно заволодів, завів вказаний автомобіль та включив передачу для руху, після чого поїхав в напрямку АЗС «Нова» в місті Українка Обухівського району, незаконно заволодівши транспортним засобом, який належить ОСОБА_24 на підставі витягу з інформаційної системи ДАІ від 21.11.2015, чим спричинив ОСОБА_24 матеріальних збитків.
Згідно з висновком судової авто-товарознавчої експертизи №8-04/8 від 22.01.2016 року ринкова вартість автомобіля марки «SkodaFabia», номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, 2007 року випуску, станом на 21.11.2015 року у справному, робочому стані, без ушкоджень, придатному для експлуатації могла становити: 131 541,60 (сто тридцять одна тисяча п`ятсот сорок одна грн. 60 коп.). Матеріальний збиток завданий власникові транспортного засобу, внаслідок пошкодження автомобіля марки «SkodaFabia», номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, 2007 року випуску, станом на 21.11.2015 року становить 2 009,74 грн. (дві тисячі дев`ять гривень 74 копійки).
26 вересня 2016 року близько 05 години 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та дві особи, відносно яких матеріали виділені у окреме провадження, проїжджаючи на автомобілі марки «Daewoo», номерний знак НОМЕР_5 , по вулиці Юності в місті Українка Обухівського району Київської області, яким керував ОСОБА_7 , побачили незнайомого їм ОСОБА_25 і запропонували підвезти його до міста Київ, на що ОСОБА_25 погодився та сів в салон автомобіля на заднє сидіння.
Під час руху автомобіля, у ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та двох осіб, відносно яких матеріали виділені у окреме провадження, з корисливих мотивів виник прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_25 , поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою особистого збагачення.
Так, виїхавши за межі міста Українка, ОСОБА_7 зупинив автомобіль на автодорозі Українка-Київ, поряд із зупинкою громадського транспорту «Плюти», з автомобіля вийшов ОСОБА_25 , а за ним відразу вийшли ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та дві особи, відносно яких матеріали виділені у окреме провадження
При цьому ОСОБА_19 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_16 , ОСОБА_7 і дві особи, відносно яких матеріали виділені у окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, мають намір вчинити насильницькі дії відносно потерпілого ОСОБА_25 , маючи власний злочинний умисел на подальше приховування злочину та несвоєчасність його розкриття, знаходячись поряд, спостерігав за діями вищевказаних осіб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого, особа, відносно якої матеріали виділені у окреме провадження, раптово наніс удар кулаком правої руки в ліву частину голови ОСОБА_25 , від чого той впав на землю. Після цього, ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ззаду, обхватив його руками за тулуб і тримав його, та в цей час ОСОБА_16 підійшов до ОСОБА_25 і наніс три удари кулаком в голову останнього. ОСОБА_25 вирвався від захвату ОСОБА_7 і побіг в напрямку дороги, але ОСОБА_7 його наздогнав, різко потягнув за одяг на узбіччя, від чого потерпілий впав на землю, де в положенні лежачи ОСОБА_7 схопив ОСОБА_25 ззаду під руки, зімкнувши свої руки у нього на шиї. В цей час особа, відносно якої матеріали виділені у окреме провадження, підійшов до них та заволодів мобільним телефоном марки «PRESTIGIO РАР3500DUO», ринкова вартість якого згідно висновку експерта №739тв від 14.12.2016 року, станом на 26.09.2016 року становила 450 гривень 00 копійок, із картою пам`яті «microSD» 2 GB, ринкова вартість якої згідно висновку №739тв від 14.12.2016 року, станом на 26.09.2016 року становила 33 гривні 33 копійки, який знаходився в задній кишені штанів ОСОБА_25 . В той же час, інша особа, відносно якої матеріали виділені у окреме провадження, заволодів гаманцем, який знаходився в передній лівій кишені штанів потерпілого та в якому знаходилось 185 гривень 00 копійок, а також інші речі, які не представляють матеріальної цінності для потерпілого.
В подальшому, ОСОБА_7 відпустив ОСОБА_25 , після чого потерпілий сів на землю та в цей час до нього підійшов ОСОБА_16 і наніс ОСОБА_25 два удари кулаком в обличчя.
Згідно висновку експерта № 117 від 29.09.2016 року у ОСОБА_25 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на лівій скронево-лобній області, крововиливів в області тіла та суглоба нижньої щелепи зліва, в області носа, на шиї справа, в області правого плечового суглобу. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупим(-ими) твердим(-ими) предметом(-ами) з обмежуючою травмуючою поверхнею і відносяться до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_25 було заподіяно не менше 7-ми прикладань сили.
Після цього, ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та дві особи, відносно яких матеріали виділені у окреме провадження, залишили потерпілого на землі, сіли разом з ОСОБА_19 до автомобіля марки «Daewoo», номерний знак НОМЕР_5 та поїхали в напрямку м. Українки Обухівського району Київської області.
Викраденим мобільним телефоном марки «PRESTIGIO РАР3500DUO» із картою пам`яті «microSD» 2 ГБ та грошовими коштами в сумі 185 гривень 33 копійок, ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та дві особи, відносно яких матеріали виділені у окреме провадження, розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_25 майнову шкоду на загальну суму 668 гривень 33 копійки.
В свою чергу ОСОБА_19 , спостерігаючи за діями ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та двох осіб, відносно яких матеріали виділені у окреме провадження, усвідомлюючи фактичні обставини вчиненого ними діяння, заздалегідь не обіцяючи, умисно приховав вчинений тяжкий злочин даних осіб.
19 лютого 2017 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщені інтернет клубу «Чемпіон», який розташований в будинку АДРЕСА_9 , використовуючи довірливі відносини, які у нього склались з ОСОБА_26 на ґрунті особистого знайомства, взяв у останнього за його добровільною згодою належний потерпілому мобільний телефон марки «Samsung J500H Galaxy J5», щоб здійснити телефонний дзвінок, на що останній погодився. Так, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 19 лютого 2017 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_26 телефон марки «Samsung J500H Galaxy J5» IMEI: НОМЕР_6 , IMEI: НОМЕР_7 , який належав останньому на праві приватної власності. В подальшому, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій умисел на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_26 після того, як взяв належний потерпілому вказаний мобільний телефон марки «Samsung J500H Galaxy J5» не повернув його, обернувши його на свою користь, а саме 19 лютого 2017 року приблизно о 16 годині 45 хвилини, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_10 , за допомогою ОСОБА_14 , яку він попросив здати вище згаданий мобільний телефон, через те, що у ОСОБА_7 були відсутні при собі документи, здав вказаний мобільний телефон до ломбарду ПТ «ЛОМБАРД «КРЕДИТ ЮНІОН», за що отримав грошові кошти, які витратив на власні потреби, чим спричинив ОСОБА_26 матеріальної шкоди.
Згідно з висновком експерта № 12-4/710тв від 27.06.2017 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung J500H Galaxy J5» придбаного у кінці січня 2017 року, станом на 19.02.2017 року становить 2 950 гривень.
25 лютого 2017 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщені кафе-бару «Еней», який розташований по АДРЕСА_11 , використовуючи довірливі відносини, які у нього склались з ОСОБА_27 на ґрунті особистого знайомства, взяв у останнього за його добровільною згодою належний потерпілому мобільний телефон марки XiaomiRedmi 3 S 16gb Gray щоб здійснити телефонний дзвінок, на що останній погодився. Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 25 лютого 2017 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_27 телефон марки XiaomiRedmi 3 S 16gb Gray, який належав останньому на праві приватної власності. В подальшому, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій умисел на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_27 після того, як взяв належний потерпілому телефон марки XiaomiRedmi 3 S 16gb Gray вказаний мобільний телефон не повернув, обернувши його на свою користь, а саме 25 лютого 2017 року приблизно о 16 годині 32 хвилини, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку 109 вулиці Київська в місті Обухів Київської області, здав вказаний мобільний телефон до ломбарду ПТ «ЛОМБАРД «КРЕДИТ ЮНІОН», за що отримав грошові кошти, які витратив на власні потреби, чим спричинив ОСОБА_27 матеріальної шкоди.
Згідно з висновком експерта № С-122 від 14.03.2017 року залишкова вартість мобільного телефону марки XiaomiRedmi 3 S 16gb Gray станом на 25.02.2017 року становить 3 186 гривень 63 копійки.
04 березня 2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_14 разом з особою, відносно якої матеріали виділені у окреме провадження, перебували на першому поверсі приміщення будинку побуту по АДРЕСА_9 . Маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_14 попросила у ОСОБА_28 його мобільний телефон, для здійснення дзвінка. ОСОБА_28 , на прохання ОСОБА_14 , надав свій мобільний телефон особі, відносно якої матеріали виділені у окреме провадження. Після цього, остання, взявши до рук належний ОСОБА_28 мобільний телефон марки Samsung SM-J700H чорного кольору, який знаходився в чорному шкіряному чохлі, з сім-картою та картою пам`яті, набравши номер мобільного телефону розмовляла по ньому.
Потім, ОСОБА_14 , за попередньою змовою та разом з особою, відносно якої матеріали виділені у окреме провадження, скориставшись тим, що ОСОБА_28 за ними не спостерігав, вийшли з приміщення будинку побуту через запасний вихід, таким чином, заволодівши чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Після чого, того ж дня, приблизно о 16 години 00 хвилин особа, відносно якої матеріали виділені у окреме провадження, перебуваючи разом з ОСОБА_14 в приміщенні ломбарду ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» по вулиці Київській, 109 в місті Обухів Київської області, передала останній вказаний телефон, який ОСОБА_14 заклала до ломбарду, використовуючи при цьому власний паспорт громадянина України, таким чином обернувши незаконно отримане майно на свою користь, чим спричинили ОСОБА_28 матеріальної шкоди.
Згідно з висновком експертизи № 12-4/305тв від 19.04.2017 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung SM-J700H», чорного кольору, imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 s/n НОМЕР_10 , станом на 04.03.2017 року становить 3 000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.). Ринкова вартість карти пам`яті Transcendmicro CD 64 GB, станом на 04.03.2017 року становить 310,00 грн. (триста десять грн. 00 коп.). Ринкова вартість чохла-книги чорного кольору станом на 04.03.2017 року становить 230,00 грн. (двісті тридцять гривень 00 копійок).
29 квітня 2017 року приблизно о 06 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину «Берізка», що розташований по вулиці Зв`язку, 1-А в місті Українка Обухівського району Київської області, використовуючи довірливі відносини, які у нього склались з ОСОБА_29 на ґрунті особистого знайомства, взяв у останньої за її добровільною згодою належний потерпілій мобільний телефон марки «SamsungGalaxy J1» модель SM-J120HZKDSEK, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 12-4/956 від 11.08.2017 року станом на 29.04.2017 року становить 1 711,67 грн., для здійснення дзвінка, на що остання погодилася.
Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 29 квітня 2017 року приблизно о 06 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 взяв у ОСОБА_29 , мобільний телефон марки «SamsungGalaxy J1» модель SM-J120HZKDSEK, що належав останній на праві приватної власності, та в подальшому, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_29 , після того, як взяв належний потерпілій мобільний телефон марки «SamsungGalaxy J1» модель SM-J120HZKDSEK, вказаний телефон не повернув, обернувши його на свою користь.
В подальшому, 29.04.2017 приблизно о 13 годині 34 хвилині, ОСОБА_8 , здав даний мобільний телефон марки «SamsungGalaxy J1» модель SM-J120HZKDSEK до ломбарду «Скарбниця», за що отримав грошові кошти, які витратив на власні потреби, чим спричинив ОСОБА_29 матеріальної шкоди на суму 1 711 гривні 67 копійок.
27 травня 2017 року близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_14 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_12 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачуючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх, діючи повторно, шляхом вільного доступу до приміщення квартири ОСОБА_30 зайшла до кімнати, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, почала реалізовувати раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Підійшовши до стіни, на якій був розташований телевізор «TOSHIBA», чорного кольору, марки 32E2533D, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 12-4/991 від 18.08.2017 року станом на 28.05.2017 року, становить 3 625 гривень 00 копійок переконавшись, що її дії залишаються таємними, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, від`єднала від живлення вище зазначений телевізор та винесла його з квартири.
Після чого з місця події зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_31 матеріального збитку на суму 3 625 гривень.
05 червня 2017 року близько 14 години ОСОБА_8 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_14 , ОСОБА_32 , прийшли разом із ОСОБА_33 до квартири ОСОБА_34 , що розташована за адресою: АДРЕСА_13 , вхідні двері якої відчинив останній. Маючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зайшли до квартири. ОСОБА_18 зайшла до кімнати, впевнившись, що потерпілий ОСОБА_35 , знаходиться в коридорі разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_33 та ОСОБА_14 , почала реалізовувати раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Підійшовши до стільця, де стояв WI FI роутер, білого кольору, марки TP LINK sin131a4306326, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 12-4/964 від 15.08.2017 року станом на 06.06.2017 року становить 235 гривень 00 копійок, переконавшись, що її дії залишаються таємними, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, від`єднала від живлення вище зазначений роутер та сховала його під кофту в яку була одягнена.
Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_36 разом вийшли з квартири, на ліфті спустились на перший поверх звідки ОСОБА_36 відразу пішов в невідомому напрямку, а ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 пішли до будинку побуту, що розташований за адресою: АДРЕСА_9 , де ОСОБА_18 передала вище зазначений розтер ОСОБА_14 , яка разом з ОСОБА_8 обернула викрадене на свою користь, чим спричинили потерпілому ОСОБА_37 матеріального збитку на суму 235 гривень.
05 червня 2017 року близько 17 години 11 хвилини ОСОБА_8 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_14 , яка будучи раніше судимою Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України і діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прийшли до квартири ОСОБА_34 , яка на праві приватної власності належить батьку останнього ОСОБА_38 , що розташована за адресою: АДРЕСА_13 , та за допомогою ключів від вхідних дверей вказаної квартири, якими ОСОБА_14 попередньо незаконно заволоділа 05.06.2017 року близько 14 години, перебуваючи за попереднім запрошенням у квартирі, в якій проживає ОСОБА_35 , ОСОБА_8 відчинив нижній замок вхідних дверей до квартири. Одночасно перед цим, з метою виконання своїх злочинних дій таємно, ОСОБА_8 постукав у двері квартири АДРЕСА_14 та переконався, що вдома нікого немає. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_14 разом увійшли до квартири ОСОБА_39 .
В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_14 , ОСОБА_8 від`єднав від живлення LED-телевізор LG 32LK530, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 12-4/679тв від 20.06.2017 року станом на 07.06.2017 року, становить 3 100 гривень 00 копійок належний ОСОБА_37 , який стояв в кімнаті на тумбочці, взяв його під руку, та разом з ОСОБА_14 вийшов з квартири. Після чого ОСОБА_14 за допомогою ключів, які перед цим були викрадені з даної квартири зачинила замок вхідних дверей. Вийшовши з будинку на вулицю, де на них чекав автомобіль служби таксі, який заздалегідь замовив ОСОБА_8 , в який він погрузив телевізор. Потім на зазначеному таксі вони поїхали з місця скоєння злочину та в подальшому викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_37 матеріальної шкоди на суму 3 100 гривень.
29 червня 2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою зі своїм знайомим ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення, маючи злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, перебуваючи поблизу магазину «Фора» між будинком АДРЕСА_15 , реалізуючи свій злочинний намір та застосовуючи фізичне насильство до раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_40 , яке виразилось у численних ударах руками та ногами по голові та тулубу, спричинили останньому тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком експерта № 54 від 07.09.2017 у ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на обличчі, саден на верхніх кінцівках. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупим (-ими) твердим (-ими) предметом (-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому подолавши супротив ОСОБА_41 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи особистими речами потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «HUAWEI P8 lite» чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , вартість якого у відповідності до судової товарознавчої експертизи № 12-4/1105 від 07.09.2017 року становить 3 949,33 грн., чоловічою сумкою темно-синього кольору в якій знаходились грошові кошти в сумі 600 гривень, ключі від квартири та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_42 .
Після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 зникли з місця вчинення злочину, обернувши викрадене на власну користь, чим спричинили ОСОБА_43 матеріальної шкоди на вказану суму.
05 серпня 2017 року близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_16 , де він тимчасово проживав, а саме винаймав кімнату, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, добре усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені двері зайшов до кімнати власниці квартири ОСОБА_44 та скориставшись тим, що остання перебувала на кухні вище вказаної квартири, з полиці, викрав належний їй золотий ланцюжок, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 12-4/1582 від 22.11.2017 року становить 3 838,79 грн. та золотий хрестик, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 12-4/1582 від 22.11.2017 року становить 959,70 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, скориставшись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_45 матеріальної шкоди на загальну суму 4 798 гривень 49 копійок.
08 вересня 2017 року близько 19 години 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_9 , перебуваючи на автомийці «VP UKRAINE», розташованої за адресою: АДРЕСА_17 , де він проходив стажування в якості різноробочого, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, добре усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з робочого столу підсобного приміщення викрав мобільний телефон марки «Fly IQ 4416» вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №12-4/1543 від 22.11.2017 року становить 933,33 грн., після чого повідомивши, що йому необхідно йти по справам з місця вчинення злочину зник, скориставшись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_46 матеріальної шкоди на загальну суму 933 гривні 33 копійки.
14 вересня 2017 року близько 08 години 15 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом відчинення замку дверей ключем, який 14 вересня 2017 року близько 08 години 00 хвилин, він викрав у чоловіка потерпілої - ОСОБА_47 , проник до міжквартирного коридору одинадцятого поверху будинку АДРЕСА_18 , та усвідомлюючи, що його ніхто не бачить та за його діями ніхто не спостерігає, викрав з шафи тренажер «EasyShaper», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №12-4/1501 від 13.11.2017 року становить 500 гривень та два ящики з інструментами, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 12-4/1596 від 30.11.2017 року становить на загальну суму 1 215,56 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, скориставшись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_48 матеріальної шкоди на загальну суму 1 715 гривень 56 копійок.
27 вересня 2017 року близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_18 , перебуваючи неподалік Трипільської ТЕС по вулиці Промисловій в місті Українка Обухівського району Київської області, де переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, придбала шляхом привласнення знайденого на землі медичну коробку, в якій знаходились згортки з газети з речовиною рослинного походження.
Достовірно розуміючи, що знайдена нею речовина рослинного походження є наркотичним засобом, оскільки ОСОБА_18 періодично вживає наркотичні засоби, остання тримала коробку із згортками з рослинною речовиною в руках та посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно зберігала її без мети збуту для власного вживання, аж доки 27 вересня 2017 року близько 11 години 40 хвилин медична коробка із згортками з газети, в яких знаходилась речовина рослинного походження, була вилучена працівниками поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області.
Згідно висновку судової експертизи матеріалів речовин і виробів № 11-2/6877 від 04.10.2017 року надані на дослідження речовини рослинного походження зелено-коричневого кольору та зеленого кольорів є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить: 10,41 г, 1,14 г, 0,86 г, 7,34 г, 25,34 г, 2,49 г, 1,28 г, 3,18 г, 6,64 г, 7,39 г, 1,51 г, 1,08 г, 4,03 г, 1,95 г, загальною вагою 74,64 г.
03 жовтня 2017 року близько 02 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи біля металевих воріт, що ведуть до території загальноосвітньої школи №2, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, 21, маючи умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання тяжких наслідків, під час словесної сварки з ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя, від чого ОСОБА_50 впав на бетонні плити алеї, на якій відбулась подія.
В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на нанесення ОСОБА_51 тяжких тілесних ушкоджень, скориставшись тим, що ОСОБА_50 лежав, ОСОБА_7 почав наносити йому численні удари кулаками обох рук в область голови, після цього продовжував наносити удари ногами в область голови та тулуба, при цьому ОСОБА_50 не чинив жодного супротиву ОСОБА_7 .
В результаті заподіяних ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_51 , останній був доставлений до Обухівської центральної районної лікарні з діагнозом, відповідно до довідки №4672 від 03.10.2017 - ЗЧМТ, струс головного мозку, забійні рани голови та обличчя, вивих кісток лівого передпліччя, та в подальшому 03 жовтня 2017 року о 15 годині 37 хвилин помер в реанімаційному відділенні Обухівської ЦРЛ, що розташована за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Каштанова, 52.
Згідно з висновком експерта № 321 від 15.11.2017 року у ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , виявлено тілесні ушкодження: рану в тім`яній ділянці голови, рану верхньої повіки лівого ока, перелом кісток носа, численні садна та синці на обличчі, синці на обох руках, вивих лівого ліктьового суглоба, перелом 7-8-го ребер по лівій середньо -підпахвинній лінії, 6-7-8-го ребр по лівій лопатковій лінії, розриви верхньої долі лівої легені, крововиливи під оболонки та у шлуночки головного мозку. Дані тілесні ушкодження спричиненні від дії тупих твердих предметів, прижиттєво, за короткий проміжок часу, тому визначити послідовність їх спричинення не має можливості. Індивідуальних властивостей травмуючих предметів експертизою не виявлено. Одномоментне виникнення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_52 при падінні з висоти власного зросту виключається. Смерть ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , настала ІНФОРМАЦІЯ_9 о 15 год. 15 хв. внаслідок вищеописаного комплексу закритої черепно-мозкової травми: крововиливів під оболонку та у шлуночки головного мозку, рани в тім`яній ділянці голови, рани верхньої повіки лівого ока, перелому кісток носа, численних саден та синців на обличчі. Між даною травмою та смертю прямий причинний зв`язок. Вищевказана черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Синці на руках мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Перелом ребер, вивих ліктьового суглоба відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Після отримання всіх тілесних ушкоджень ОСОБА_50 був доставлений до лікарні у свідомості, тому здатність покійного до самостійних дій не виключається. В крові трупа ОСОБА_52 спирти не виявлено.
24 жовтня 2017 року близько 08 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_19 , де він тимчасово проживав, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, з кімнати викрав телевізор марки «SАMSUNG» модель UЕ 32М5500AUХUA, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №12-4/1500 від 15.11.2017 року становить 9 085,00 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, скориставшись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_53 матеріальної шкоди на загальну суму 9 085 гривень.
Наприкінці жовтня 2017 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_9 , перебуваючи в гаражному приміщенні № НОМЕР_13 гаражного кооперативу «Прип`ять» по вулиці Зелений Гай в місті Обухів Київської області, де він тимчасово проживав, власником якого є ОСОБА_54 та яким користується його син ОСОБА_55 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом зустрівся з трьома наглядно знайомими йому чоловіками, а саме ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та запропонував їм купити автомобіль марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_14 . Після чого, вони разом сіли до автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , червоного кольору, на якому приїхали вищевказані чоловіки та поїхали до гаражного кооперативу «Прип`ять» в місті Обухів Київської області. Під`їхавши до гаражного приміщення № НОМЕР_13 , ОСОБА_9 відкрив ворота ключем, який йому раніше надав ОСОБА_55 та зайшов разом з трьома вищевказаними чоловіками до гаражного приміщення, де знаходився вище зазначений автомобіль. Після огляду даного автомобілю чоловіки намагалися його завести, але після того як їм це не вдалося вони викотили автомобіль марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_14 , червоного кольору з гаражного приміщення № НОМЕР_13 на вулицю, при цьому ОСОБА_9 знаходився за кермом, причепили тросом до автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , та поїхали у місто Українка Обухівського району Київської області, де зупинилися біля магазину «Дубки», що знаходиться в місті Українка, ОСОБА_59 передав ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 1 500 грн. за автомобіль «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_14 , який ОСОБА_9 продав їм. Після чого, останній з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, при цьому своїми злочинними діями спричинив потерпілому матеріальних збитків у розмірі вартості автомобіля марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_14 , вартість якого згідно з висновком автотоварознавчої експертизи від 07.11.2017 року №12-2/1189 становить 27 360 гривень.
31 жовтня 2017 року близько 09 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_20 , де він тимчасово проживав, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, добре усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, поки власниця вище вказаної квартири ОСОБА_60 перебувала на кухні, зайшов до однієї з кімнат, яку винаймала ОСОБА_61 , звідки викрав мереживний фільтр подовжувач «REAL-EL» RS-6 EXTRA та навушники MONSTER BEATS byDr. DRE (Solo НD), вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №12-4/1677 від 29.11.2017 року становить 1 166,33 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, скориставшись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_61 матеріальної шкоди на загальну суму 1 166 гривень 33 копійки.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_14 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказаний вирок щодо неї, оскільки судом було порушено її конституційні права та наявні порушення кримінального та кримінального процесуального законодавства України, а також у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого вироку.
22.10.2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_14 про відмову від своєї апеляційної скарги (а.с.188, т.24). Вказане клопотання розглянуто колегією суддів та прийнято відмову ОСОБА_14 від своєї апеляційної скарги.
Окрім того, листом ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 06.11.2020 року було повідомлено суд про те, що ОСОБА_14 , яка засуджена 05.12.2019 року Обухівським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2, 70, 71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі, була звільнена з ДУ «Київський слідчий ізолятор» 06 листопада 2020 року по відбуттю строку призначеного покарання (а.с.206 т.24).
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати щодо нього вирок суду та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції, окрім того перерахувати йому період тримання під вартою з 10.10.2017 року по теперішній час з розрахунку один день за два. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що із вироком не погоджується, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом не було зараховано час його тримання в Київському СІЗО з 10.10.2017 року, що має бути перераховано відповідно один день за два. Також вважає, що суд розглянув справу однобічно та неповно, оскільки не були заслухані свідки, пояснення яких могли вплинути на вирок.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він просить змінити щодо нього вирок суду та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Вирок суду вважає надто суворим та таким що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом в порушення вимог законодавства не було застосовано положення Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити щодо нього покарання з 7 років на 6 років позбавлення волі, а також застосувати норми Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII та зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок суду вважає незаконним, оскільки його права як громадянина своєї держави було порушено.
Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду скасувати в частині визнання винним ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190 КК України та закрити провадження щодо нього в цій частині у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 складу злочину, та призначити йому інше покарання. Цивільний позов ОСОБА_23 залишити без розгляду. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції допустив упередженість, однобічність та неповноту судового слідства та залишив без реагування на порушення вимог чинного законодавства України під час досудового слідства, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та грунтуються на припущеннях та недопустимих доказах. Вважає, що обвинувальний акт не відповідав вимогам закону в частині формулювання пред`явленого обвинувачення по ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки такі кваліфікуючі ознаки як зловживання довірою потерпілого чи шляхом обману потерпілого є взаємовиключними. Також зазначає, що ОСОБА_9 свою вину не визнавав, а в діях ОСОБА_9 немає подій злочину є виникнення цивільно-правових відносин між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , а особа, яка заволоділа майном потерпілого і може нести відповідальність за цей злочин, - є свідком. Також вважає, що вирок і обвинувальний акт не відповідають вимогам закону в частині формулювання обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а його винуватість грунтується на недопустимих доказах, оскільки процесуальні дії були проведені з порушенням КПК, а речові докази та висновки експертів не можуть бути допустимими доказами, оскільки вони отримані особою, не уповноваженою на здійснення відповідної діяльності, протоколи огляду місця події і вилучення проведені без дозволу суду, а наявність згоди власника не звільняє прокурора, слідчого від обов`язку звернення до суду з відповідним клопотанням. Ввважає, що суд взяв лише ті докази та показання, які йому потрібні для винесення обвинувального вироку.
27.05.2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло від адвоката ОСОБА_13 - захисника обвинуваченого ОСОБА_9 клопотання про відмову від своєї апеляційної скарги, поданої в інтересах останнього. Обвинувачений ОСОБА_9 погодився з відмовою від даної апеляційної скарги. Колегією суддів задоволено клопотання адвоката та прийнято його відмову від своєї апеляційної скарги.
Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в частині визнання винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та закрити провадження в цій частині у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому нове покарання за виключенням даних епізодів. Цивільний позов ОСОБА_24 в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без розгляду. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 не був усвідомлений про план обвинуваченого ОСОБА_9 , спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, участі у його заволодінні не приймав, а був лише у викраденому автомобілі у якості пасажира. Крім того, вважає, що покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваного вироку, письмові докази є недопустимими. Вважає, що експертом Обухівського відділення судово-медичної експертизи проведено експертизу з порушенням принципу повноти дослідження, оскільки об`єктом дослідження були не документи, а особа. Однак потерпілого ОСОБА_24 експерт не оглядав, а експертиза проводилась тільки по медичних документах. Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутній дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів (медичних документів), які були використані судовими експертами для проведення дослідження, а тому вважає, що слідчими не було зібрано у встановленому законом порядку жодних медичних документів та не надано їх експертам для проведення експертизи, та зважаючи, що стороні захисту не було відкрито матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, тому вважає висновок експерта не може бути належним доказом. Також вважає, що огляди місця події від 21.11.2015, 24.11.2015 та 22.12.2015 року були проведені з порушенням встановленого КПК порядку, тому також вважає їх недопустимими доказами. Окрім того, будь-яких доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 10) матеріали справи не містять.
27.05.2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло від адвоката ОСОБА_10 - захисника обвинуваченого ОСОБА_8 надійшло клопотання про відмову від своєї апеляційної скарги, поданої в інтересах останнього. Обвинувачений ОСОБА_8 погодився з відмовою від даної апеляційної скарги. Колегією суддів задоволено клопотання адвоката та прийнято його відмову від своєї апеляційної скарги.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі, строком на 3 роки, визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, визнати винуватим за ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, визнати винуватим за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна. На підставі ст. ст. 70, 72 КК України призначити ОСОБА_62 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфіскації майна. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднати ОСОБА_9 частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 03.02.2016 року 1 рік позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України призначити у виді позбавлення волі строком на 8 років без конфіскації майна. В решті вирок Обухівського районного суду Київської області від 05.12.2019 року залишити без змін. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що з висновком суду щодо недоведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, погодитись неможливо та зазначає, що судом не надано належної оцінки поясненням потерпілої ОСОБА_63 , яка у своїх поясненнях в судовому засідання зазначила, що умисел ОСОБА_9 був спрямований саме на заволодіння її паспортом, що вказує на протиправне діяння обвинуваченого утворює склад злочину, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України та зазначає, що у мотивувальній частині вироку не зазначено достатніх підстав для виправдання ОСОБА_9 із зазначенням достатніх мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Від обвинуваченого ОСОБА_19 надійшло клопотання про перерахування йому строку відбування покарання у відповідності до вимог Закону України № 838-VIIIвід 26.11.2015 року та зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.12.2020 року задоволено клопотання прокурора та звільнено ОСОБА_19 з-під варти в залі суду у зв`язку із відбуттям покарання, призначеного йому за вироком Обухівського районного суду Київської області від 05.12.2019 року (а.с.210-213 т.24).
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги обвинувачених заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг обвинувачених та підтримав апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з положеннями ч. 1 ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії: ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 70, 72 КК України; ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ст. ст. 70, 71 КК України, визнано невинуватим за ч. 3 ст. 357 КК України та виправдано; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ст. ст. 70, 71 КК України; ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 70, 71 КК України, ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України; ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 70, 75, 104 КК України; ОСОБА_19 за ч. 1 ст. 396, ст. 71 КК України.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п.29-30 рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Отже, з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини, не вдаючись до повторної оцінки показань обвинувачених, потерпілих, свідків, апеляційний суд погоджується з мотивами суду першої інстанції, викладеними в вироку суду щодо цих доказів, та бере за основу ту оцінку, яка їм надана місцевим судом.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції ретельно дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності і надавши їм належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав винними ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України; ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, невинуватим за ч. 3 ст. 357 КК України та виправдано; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України; ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України; ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 186 КК України; ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України; ОСОБА_19 за ч. 1 ст. 396 КК України.
При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи не можна виходити з припущень, а можна лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце, та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.
При цьому положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе вину особи поза розумним сумнівом.
Згідно з ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції ретельно дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності і надавши їм належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи щодо пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення за ч. 3 ст. 357 КК України та обґрунтовано виправдав його у зв`язку з недоведеністю наявності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.
Відповідно матеріалів справи стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, надані докази, які були досліджені судом першої інстанції, а саме: протокол огляду місця події від 10.11.2017 року, де зафіксовано результати огляду квартири (т.16 а.с.188-189, епізод 20); висновком експерта №12-4/1677 від 29.11.2017 року, яким підтверджується вартість належного ОСОБА_61 майна (т.16 а.с.194-196, епізод 20); протокол огляду місця події від 25.11.2017 року, де зафіксовано результати огляду переноски (т.16 а.с.198-199, епізод 20); протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.11.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_60 впізнав ОСОБА_9 (т.16 а.с.200-202, епізод 20), а також протокол огляду паспорту. При цьому судом першої інстанції в повній мірі обґрунтовано зазначено, що фактично винуватість ОСОБА_9 по епізоду заволодіння майном і паспортом ОСОБА_61 доводиться одними і тими саме доказами, додатковим є лише протокол огляду паспорту, що не стосується власне опису діяння як такого, при цьому судом зазначено, що стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів, які б окремо від вказаних вище досліджених судом доказів, підтверджували обставини вчинення злочину, передбаченого саме ч. 3 ст. 357 КК України.
Колегія суддів відмовила прокурору у задоволенні клопотання як необґрунтованому щодо повторного допиту потерпілої ОСОБА_64 .
Так, в судовому засіданні першої інстанції були заслухані пояснення потерпілої ОСОБА_61 , яка показала, що у жовтні 2017 року вона знімала кімнату у квартирі по АДРЕСА_21 . Нікішин повідомив їй про зникнення речей із її кімнати, вона виявила зникнення паспорту, переноски, безпровідних навушників, поліція повернула паспорт та переноску, збитки не відшкодовано, просила призначити покарання на розсуд суду.
Судом першої інстанції в повній мірі проаналізовано свідчення обвинувачених, свідків та потерпілих в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, при цьому суд першої інстанції прийшов до висновку, що показання потерпілих та свідків щодо обставин виникнення конфліктів, механізмів спричинення потерпілим тілесних ушкоджень, обставин заволодіння майном потерпілих є правдивими і послідовними, взаємно узгодженими між собою, висновками експертиз та письмовими доказами.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.
Апеляційний суд з даного питання зауважує, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Незгода сторони обвинувачення з показаннями свідків та письмовими доказами по справі, не є підставою для повторного дослідження цих доказів.
Таким чином, норми ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням. Сама по собі незгода учасника провадження з висновками, зробленими на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів, апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України.
При цьому у своїй апеляційній скарзі та в судовому засіданні сторона обвинувачення порушує питання щодо повторного допиту потерпілої ОСОБА_61 та дослідження її показань в суді апеляційної інстанції. Однак, як вбачається з вироку суду, пояснення потерпілої були заслухані судом першої інстанції та надано ним обґрунтовану оцінку, з огляду на що колегія суддів вважає, що прокурором не доведена необхідність у повторному досліджені доказів, а також те, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, а тому у заявленому клопотанні слід відмовити.
Відповідно прецедентної судової практики ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що зібрані у справі докази у їх сукупності, які суд вважає належними і допустимими доказами підтверджується винуватість ОСОБА_9 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_61 , при цьому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що дії обвинуваченого щодо заволодіння спортивною сумкою, в якій ОСОБА_9 ніс викрадені речі під час його затримання працівниками поліції охоплюються умислом на таємне викрадення чужого майна, а тому твердження сторони обвинувачення про те, що вчиняючи ці ж саме дії обвинувачений ОСОБА_9 , окрім умислу на вчинення крадіжки, реалізовував також і умисел на заволодіння паспортом, будь-якими доказами не підтверджується. Судом надано оцінку і поясненням самого обвинуваченого, який вказував, що він не мав наміру заволодіти паспортом, навіть не знав про наявність паспорту у кишені сумки, в якій він ніс інші викрадені у ОСОБА_61 речі, а його дії обмежувались лише межами реалізації умислу на викрадення майна - цінних речей у тієї самої потерпілої, у той самий час і у тому самому місці.
Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, на переконання суду, не доведена в суді прокурором достатнім обсягом належних та допустимих доказів. Наявність таких сумнівів не узгоджується з принципом доказування поза розумним сумнівом, що застосовується при оцінці доказів.
Апеляційна скарга не містять належного обґрунтування з посиланням на беззаперечні доводи наявності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 357 КК України, а лише посилається на ті ж докази, які були досліджені і оцінені судом першої інстанції, тому колегія суддів вважає, що суд в повній мірі дослідив і оцінив наявні в матеріалах справи докази і прийшов до правильного висновку про недоведеність вини ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 357 КК України.
Отже, посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції неправомірно виправдано ОСОБА_9 за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Щодо призначеного обвинуваченим покарання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Обухівського районного суду Київської області від 01 грудня 2016 року ОСОБА_8 вже було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 187 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_8 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну - два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цим же вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_9 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Згідно ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року і остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді шести років позбавлення волі без конфіскації майна.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.04.2017 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_13 задоволено частково, вирок Обухівського районного суду Київської області від 01 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.
Таким чином, з досліджених матеріалів встановлено, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 здійснювався двічі Обухівським районним судом Київської області, за результатами якого ухвалювався обвинувальний вирок: 01.12.2016 року, який був скасований ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.04.2017 року у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та 05.12.2019 року, який наразі оскаржується.
Відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
А тому заборона щодо погіршення становища обвинуваченого, яка виникає після скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом з підстав не зазначених у ч. 2 ст. 416 КПК продовжує діяти на увесь наступний період кримінального провадження щодо цього обвинуваченого (на усі подальші випадки нового розгляду в суді першої інстанції), незалежно від того, скільки разів буде здійснюватися розгляд у суді першої інстанції у цьому ж провадженні.
Як вбачається з матеріалів справи, вирок Обухівського районного суду Київської області від 01.12.2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який оскаржувався захисниками обвинувачених, було скасовано з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Таким чином вказаний вирок із підстав застосування більш суворого покарання не скасовувався. Наведене вказує на те, що ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 289 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України не може бути призначене покарання більш суворе ніж визначено вироком Обухівського районного суду Київської області від 01.12.2016 року.
Зважаючи на викладене, при новому розгляді кримінального провадження місцевий суд, з огляду на положення ч. 2 ст. 416 КПК України, був позбавлений можливості посилити покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст.187 КК України з 3 (трьох) до 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України з 5 (п`яти) до 6 (шести) років позбавлення волі, а також обвинуваченому ОСОБА_9 зокрема за ч. 2 ст. 289 КК України з 5 (п`яти) до 6 (шести) років позбавлення волі.
Тому в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України слід: пом`якшити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна; пом`якшити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на три роки; в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України пом`якшити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.
Колегія судді вважає слушними доводи обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо незастосування судом першої інстанції Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, вироком Обухівського районного суду Київської області від 05.12.2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 121, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 КК України, та призначено йому покарання: за частиною 2 статті 121 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років, за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, за частиною 2 статті 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі статей 70, 72 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на сім років. На підставі статей 71, 72 КК України приєднано ОСОБА_7 частину невідбутого покарання за вироком Ржищівського міського суду Київської області від 24 липня 2017 року - один рік позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків згідно статті 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на вісім років без конфіскації майна.
Таким чином ОСОБА_7 обвинувачується у даному кримінальному проваджені у вчиненні злочинів по п`яти епізодам, а саме: по епізодам 4, 5, 6, 12, 17, які вчинені, починаючи з 26 вересня 2016 року. Обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий та перебуває під вартою з 05.10.2017 року.
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 289 КК України, та призначено йому покарання: за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, за частиною 1 статті 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, за частиною 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років без конфіскації майна. На підставі статей 70,72 КК України призначено ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на шість років без конфіскації майна. На підставі статей 71,72 КК України приєднано ОСОБА_9 частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року - один рік позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків згідно статті 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на сім років без конфіскації майна.
Таким чином ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів по восьми епізодам, а саме: по епізодам 1, 3, 13, 14, 15, 18, 19, 20, які вчинені, починаючи з 10 червня 2015 року. Обвинувачений ОСОБА_9 був затриманий та перебуває під вартою: з 01.12.2016 по 21.07.2017 року та з 02.11.2017 року по даний час.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 187, частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 289 КК України, та призначено йому покарання: за частиною 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, за частиною 1 статті 187 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, за частиною 2 статті 190 КК України, у виді позбавлення волі строком на один рік, за частиною 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років без конфіскації майна. На підставі статей 70,72 Кримінального кодексу України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на шість років без конфіскації майна.
Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів по шести епізодам, а саме: по епізодам 2, 3, 8, 10, 11, 12, які вчинені, починаючи з 20 листопада 2015 року. Обвинувачений ОСОБА_8 був затриманий та перебуває під вартою з 10.10.2017 року.
Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18): положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України; якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII); якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, в такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію, застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Разом з тим, відповідно практики Верховного суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 14.03.2019 року зазначено, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Разом з тим ч. 3 цієї статті передбачено, що часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
За ч. 3 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію в часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Частиною 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII, чинною на час скоєння ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 інкримінованих їм кримінальних правопорушень, було визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, оскільки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вчинили злочини у період чинності редакції ч. 5 ст. 72 КК, передбаченої Законом України № 838-VIII, з огляду на ст. 5 КК зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання має здійснюватися відповідно до вказаної норми закону.
Крім того, така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 серпня 2018 року, згідно з яким, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII у силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року(включно), і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII.
У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки його зворотна дія як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК не допускається.
Зважаючи на викладені обставини, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII слід: зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 05 жовтня 2017 року по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення: з 01.12.2016 року по 21.07.2017 року та з 02 жовтня 2017 року по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 10 жовтня 2017 року по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Станом на 27 травня 2021 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відбули повністю покарання, призначене вироком Обухівського районного суду Київської області від 05.12.2019 року.
Відтак, з урахуванням відбуття обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання, останні підлягають звільненню з-під варти в залі суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 05.12.2019 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу прокурора Обухівського відділу Київо-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 05.12.2019 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, до покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст. ст. 70, 72 КК України - до покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на сім років. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом приєднання частини невідбутого покарання за вироком Ржищівського міського суду Київської області від 24 липня 2017 року один рік позбавлення волі - до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років без конфіскації майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838 - VIII зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 05 жовтня 2017 року по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік; в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України пом`якшити за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна. На підставі ст. ст. 70, 72 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднати ОСОБА_9 частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року один рік позбавлення волі та остаточне покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України призначити у виді позбавлення волі строком на шість років без конфіскації майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838 - VIII зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення: з 01.12.2016 року по 21.07.2017 року та з 02 жовтня 2017 року по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_9 з під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям покарання.
Вважати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік; порядку ч. 2 ст. 404 КПК України пом`якшити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на три роки; в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України пом`якшити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна. На підставі ст. ст. 70, 72 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838 - VIII зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 10 жовтня 2017 року по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_8 з під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям покарання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду, засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: