Справа №343/1356/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2021 року м. Болехів Слідчий суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) між Залізничним районним судом м.Львова скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
ВСТАНОВИВ:

На розгляд Болехівського міського суду 05 серпня 2021 року з Івано-Франківського апеляційного суду поступили матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вказану заяву мотивовано тим, що 05 лютого 2021року ОСОБА_5 довіреністю уповноважив його представляти інтереси в суді щодо законності поділу майна після розірвання шлюбу.

В рішенні Долинського районного суду від 24 вересня 2020 року під головуванням судді ОСОБА_6 задоволено позовні вимоги та здійснено поділ майна і в резолютивній частині рішення зазначено про поділ на користь ОСОБА_7 майна «комори», яка згідно технічного паспорту значиться як «ванна».

Вважає, що суддя ОСОБА_6 , знаючи про наявність ванної кімнати, з корисливів мотивів винесла рішення, в якому вказала, що дана кімната є не ванною, а коморою, і такими діями спричинила ОСОБА_5 істотної шкоди, оскільки внаслідок цього відбувся не справедливий поділ майна і він понесе витрати на розбудову ванної кімнати.

09 липня 2021 року звернувся до прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратур з заявою щодо внесення останнім відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та проведення досудового слідства за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України відносно судді ОСОБА_6 .
Але станом на 29 липня 2021 року його не проінформовано про перебіг розгляду заяви і відомості за даною заявою так і не внесені в ЄРДР.
Тому вважає бездіяльність прокурора протиправною та такою, що не ґрунтується на законі, яка полягає в тому, що прокурор, маючи необхідні матеріали про вчинене кримінальне правопорушення, не вніс до ЄРДР відомості про проведення досудового розслідування, хоча з поданої ним заяви вбачається, що є всі підстави для проведення відповідного досудового слідства щодо службової особи.
Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній підстав.

Прокурор вважає скаргу не обгрунтованою, оскільки доводи заяви ОСОБА_3 щодо вчинення суддею кримінального правопорушення не містять достатніх об`єктивних даних, що свідчать про ознаки кримінального правопорушення за ч.1 ст. 364 КК УКраїни, (зокрема, не зазначено про наявність заподіяної істотної шкоди), а пов`язані із незгодою з прийнятим рішенням, тому підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги і кримінального провадження та докази по даних матеріалах, встановив наступне.

Можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР є наявність заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а підставою кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КК України є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено, що до реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), які мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Розглядаючи подану скаргу, встановлено, що 07 липня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури із заявою, яка зареєстрована 13 липня 2021 року в/х № 195-21 про скоєння кримінального правопорушення та просить розпочати досудове розслідування шляхом внесення відповідних відомостей в ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України відносно судді Долинського районного суду ОСОБА_6 .

Вказана заява зареєстрована в журналі єдиного обліку, розгляд заяв припинено у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, неможливістю у зв`язку з цим внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, зі змісту поданої скарги та заяви про вчинення кримінального правопорушення слідує, що заявник просить внести відомості щодо вчинення кримінального правопорушення суддею в результаті його незгоди з процесуальними діями та рішеннями судді при ухваленні 24 вересня 2020 року рішення у цивільній справі № 343/137/19.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлено, що 24 вересня 2020року Долинським районним судом Івано- Франківської області під головуванням судді ОСОБА_8 ухвалено судове рішення у цивільній справі № 343/137/19 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, яка постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року залишена без задоволення, а рішення Долинського районного суду в даній справі - без змін.

У справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст.126 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Воно не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається .

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Відповідно до Рішення Ради суддів України від 21.06.2013 № Л 2 27, незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення. Рада суддів України переконана, що ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Слід зазначити, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Об`єктивна сторона службової недбалості (ч.1 ст. 367 КК України) включає в себе наявність наступних складових: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

Одним з елементів об`єктивної сторони службової недбалості є наслідок у вигляді завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК).

Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Однак, у заяві ОСОБА_10 виклав факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення злочину, оскільки не містять жодних даних, що підтверджують реальність конкретної події злочину за ч.1 ст.367 КК України, наявність істотної шкоди.

Заявник зазначає у заяві про незгоду з діями судді, що може бути предметом оскарження, а не підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР щодо нього.

У зв`язку з цим відсутні підстави для внесення викладених у вказаній заяві відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 214, 303-307 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1