Справа №534/329/21
Провадження №1-кп/534/102/21
Ухвала
Іменем України

03 червня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

здійснивши судове засідання у кримінальному провадженні від 23.02.2021 №0000096 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження від 23.02.2021 №0000096 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Під час судового провадження між обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні від 23.02.2021 №0000096, за участі захисника ОСОБА_5 , було укладену угоду про примирення від 03.06.2021, згідно згідно з якою обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні захисниця обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 прохала задовольнити клопотання про приєднання до матеріалів справи та врахувати надані докази, які характеризують обвинуваченого та затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_7 від 03.06.2021. Відповідно до ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України по ступеню тяжкості відноситься до нетяжкого злочину. Обставини, що обтяжують правопорушення відсутні, наявні обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття і повне визнання вини ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, сторони примирились між собою, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, вибачився перед потерпілою, а остання його пробачила, частково відшкодував матеріальний збиток у сумі 300 грн, має на утриманні неповнолітню дитину, має Про виплату залишку суми сторони домовились про розстрочку до 03.07.2021 1 000 грн., що ОСОБА_4 зобов`язався виплатити. Сторони узгодили призначене покарання. Наголосила, що вирок Комсомольського міського суду від 28.01.2021 набрав законної сили 02.03.2021 (до набрання вироку законної сили особа вважається невинуватою), а отже не має підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочин в період іспитового строку. Наголосила, що при затвердженні угоди про примирення важливе значення має думку потерпілої, яка прохала при призначенні покарання врахувати ст.ст 75, 76 КК України. Окрім того, звернула увагу суду на те, що за змістом ст. 471 КПК (зміст угоди про примирення) України не є обов`язковою умовою працевлаштування обвинуваченого. Окрім цього, суд може покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).Акцентувала увагу суду на той факт, що за змістом угоди про примирення, якщо у разі не виконання угоди, потерпіла має право звернутись до суду, що затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на затвердження угоди, посилаючись на її добровільність та на призначення узгодженого покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечувала та пояснила, що наслідки затвердження цієї угоди їй зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні проти затвердження угоди заперечував, пославшись на її невідповідність вимогам кримінального процесуального Закону. Посилається на те, що умови угоди є суперечливими, а тому підстави для затвердження угоди про примирення неповнолітнього підозрюваного з потерпілою відсутн Наголосив, що ОСОБА_4 у період іспитового строку скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України. Зауважив, що ОСОБА_4 на момент проведення досудового розслідування не визнавав своєї вини, не розкаювався у скоєному злочині та не сприяв його розкриттю. Офіційного підтвердження, щодо працевлаштування обвинуваченого суду не надано, а отже не зрозуміло яким чином обвинувачений буде виконувати умови угоди про примирення.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт і угоду про примирення в кримінальному провадженні, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 468 КПК України між потерпілим та обвинуваченим у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення.

Згідно ч.1 ст.471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до вимог ч.7ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Пунктами 15, 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" також передбачено обов`язок суду перевіряти угоду на відповідність вимогам КПК України і закону України про кримінальну відповідальність. Суд ухвалює вирок, яким затверджує угоду, якщо переконався в тому, що угоду може бути затверджено.

Судом встановлено, що інкримінований обвинуваченому злочин за ч.2 ст.185 КК Україин було вчинено у період іспитового строку призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 січня 2021 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

При цьому початок обчислення іспитового строку припадає на день проголошення вироку суду (ч. 1 ст. 165 КВК України) і не збігається з початковим моментом, коли особа визнається такою, що має судимість, - днем набрання законної сили обвинувальним вироком (ч. 1 ст. 88 КК України).

Аналогічний висновок міститься в Постанові Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 431/2787/19 від 26.08.2020.

Суд наголошує, що скерований до Комсомольського міського суду обвинувальний акт не містить обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що правопорушення було вчинено у період іспитового строку призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 січня 2021 року, приймаючи до уваги приписи ст. 71,75 КК України, висновки пленуму Верховного Суду України викладені у постанові №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з якими, в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що через невідповідність умов угоди приписам закону, в затвердженні угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим та потерпілою від 03.06.2021, слід відмовити та судове провадження продовжити в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 471, 474 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у затвердженні угоди про примирення від 03 червня 2021 між обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні від 23.02.2021 №0000096.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти зазначеної ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області 08.06.2021 о 13 годині 00 хвилин.