Справа № 635/421/21
Провадження № 1-в/635/184/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника ДУ «Хролівський виправний центр (№ 140)» ОСОБА_4 та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника ДУ «Хролівський виправний центр (№ 140)» ОСОБА_4 та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старомихайлівка, Маріїнського району, Донецька область, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав: АДРЕСА_2 , громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий. Раніше судимий: 1) 26.05.1999 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ст. 140 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 45 КК України із випробувальним терміном 2 роки і штраф 680 грн. 2) 19.12.2000 року Кіровським районним судом м. Донецька за ст. 141 ч. 2, 43 КК України до 4 років позбавлення волі із конфіскацією майна 3) 28.09.2001 року Кіровським районним судом м. Донецька за ст. ст. 185 ч. 2, 42 ч. З КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 04.04.2003 року умовно - достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці9 днів 4) 29.04.2006 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 06.04.2007 року, умовно- достроково не відбутий строк 1 рік 1 місяць 10 днів; 5) 25.09.2007 року Кіровським районним судом м. Донецька за ст. 122 ч. 1,71 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі до призначеного покарання приєднаний вирок від 29.04.2006 року 6) 12.12.2008 року Мар`їнським районним судом Донецької області, за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, звільнений 25.07.2012 року, умовно-достроково не відбутий строк 1 рік 4 місяці 27 днів.; 7) 18.10.2012 року Кіровським районним судом м. Донецька за ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 26.08.2019 року у зв`язку із відбуття строку покарання. Засуджений: 06.05.2020 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч. 1ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. Початок строку: 18.06.2020 року. Кінець строку: 18.06.2021 року.
Прибув до ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» 18.06.2020.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи його передчасним та необґрунтованим.

Представник адміністрації виправного центру, засуджений в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, просили клопотання про умовно-дострокове звільнення задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_6 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд, вислухавши в судовому засіданні думку прокурора, дослідивши матеріали справи, в тому числі особову справу засудженого, дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією ДУ «Хролівський виправний центр № 140» від 13.01.2021, ОСОБА_6 засуджений: 06.05.2020 Попаснянським районним судом Луганської області за ч. 1ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. Початок строку відбування покарання - 18.06.2020. Кінець строку відбування покарання - 18.06.2021.
Станом на 13.01.2021 відбув більше ніж половину призначеного судом строку покарання. Засуджений ОСОБА_6 з 18.06.2020 відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)». За власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати. Працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи, згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав за стягнень не має. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 1 (один) рази. Характеризується позитивно. У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. Відповідно до статті 65 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Подає позитивний приклад для інших засуджених. За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Відповідно до статті 59 Кримінально-виконавчого кодексу України родинних зв`язків не має. Рішенням комісії державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» від 04.11.2020 засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, яка стала на шлях виправлення, але написала заяву про відмову від застосування ст. 82 КК України. Стан здоров`я задовільний. На профілактичних обліках не перебуває. Вину у вчиненому злочині визнає. Міру покарання вважає справедливою. За вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 06.05.2020 має процесуальні витрати на користь держави в сумі 942 грн. 06 коп. Виконавчі листи не надходили. На думку адміністрації ВЦ «Хролівський виправний центр № 140» засуджений ОСОБА_6 за час відбування карання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому на підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_6 , наданої ДУ «Хролівський виправний центр № 140», з червня 2020 року по листопад 2020 року був працевлаштований, отримував заробітну плату, яка в сумі складає 4628 грн. 87 коп., з яких працював з липня 2020 року по грудень 2020 року, однак така довідка мається лише в матеріалах, які були додані до клопотання адміністрації ДУ «Хролівський виправний центр № 140» про умовно-дострокове звільнення, а при дослідженні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 такої довідки не виявилося.
Інших доказів про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 після прибуття до ДУ «Хролівський виправний центр № 140» ані матеріали судової справи ані матеріали особової справи засудженого не містять.

Згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_6 встановлено, що він має 1 заохочення, стягнень не має.

Крім того, при дослідженні особової справи судом встановлено, що характеристика на засудженого ОСОБА_6 від 13.01.2021 відсутня взагалі.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення більш тяжких злочинів, пов`язаних з викраденням майна, проти життя та здоров`я особи, за які йому призначені покарання пов`язані з позбавленням або обмеженням волі, неодноразово звільнявся умовно-достроково проте, належних висновків для себе не зробив та знову продовжував вчиняти злочини, за що був засуджений останнім вироком до обмеження волі.

Матеріали особової справи засудженого не містять даних про розгляд питання адміністрацією колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 .

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_6 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку за весь час відбуття покарання, відсутність даних, якими б підтверджувалась сумлінна поведінка суду не надано, суд констатує про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника ДУ «Хролівський виправний центр (№ 140)» ОСОБА_4 та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з дня отриманням ним ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1