Провадження 11-кп/824/2690/2021 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 27 червня 2021 року включно.

Дане рішення колегією суддів мотивовано тим, що враховуючи тяжкість поставлених у вину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 злочинів, а також даних, що характеризують особи обвинувачених, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що матеріалами кримінального провадження не доведена його вина у вчиненні інкримінованих злочинів, а відтак обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним та необґрунтованим. Поряд з цим, апелянт зауважив, що він має хронічні захворювання та міцні соціальні зв`язки, відтак просив змінити щодо нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Сторони кримінального провадження до суду не з`явились, були повідомлені про дату та час розгляду провадження, що, відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ні обвинуваченими, ні їх захисниками не оскаржується.
Як вбачається із матеріалів провадження питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення.

Так, колегією суддів визнається доведеним ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду. При цьому указаний ризик, на думку колегії суддів, є значним. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. При оцінці даного ризику колегією суддів враховуються конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, поставлених у вину обвинуваченому, а також існування реальної можливості переховуватись враховуючи ситуацію, яка існує в державі, у тому числі і ту, яка викликана зовнішнім втручанням іншої держави. Наведене указує на існування ризику переховування обвинуваченого від суду, що указує на наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу. Обраний запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, на думку колегії суддів, здатний в повній мірі запобігти можливості обвинуваченого переховуватись від суду.

Також колегія суддів вважає доведеним ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, з урахуванням тих пояснень, які були надані потерпілою ОСОБА_11 в суді першої інстанції.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність дружини та наявність постійого місця проживання не може саме по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які зможуть усунути існуючі ризики.
Щодо можливості застосування до обвинуваченого інших альтернативних заходів, то колегія суддів у даному питанні зважає на наступне.

На думку колегії суддів запобіжні заходи у виді домашнього арешту чи визначення розміру застави не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування його від суду, у зв`язку із їх недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Враховуючи викладене, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року, якою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 27 червня 2021 року включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4