Справа № 450/3986/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/30/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 450/3986/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 121 КК України
з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він в ніч з 21.05.2019 по 22.05.2019, у невстановлений час, перебуваючи за місцем свого спільного проживання із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в літній кухні поблизу житлового будинку на АДРЕСА_1 , на ґрунті побутового та словесного конфлікту, діючи протиправно, маючи умисел на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , передбачаючи можливість настання її смерті, взяв в руки сокиру із дерев`яним топорищем, якою умисно наніс численні удари у різні ділянки тіла останньої, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді множинних саден на лівій щоці, обох стегнах, передній поверхні обох гомілок, попереку, зовнішній поверхні обох плечей 29 ран, на обох щоках, підборідді, нижній щелепі зліва, на передній і задній поверхні грудної клітки, попереку, обох стегнах і гомілках по різних поверхнях, обох плечах по зовнішніх поверхнях, в тих самих ділянках, а також на тильній поверхні обох кистей і передплічь множинні синці, 8 підшкірних крововиливів на м`яких тканинах голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, на передній поверхні лівої легені крововиливи, крововилив в лівий купол діафрагми, переломи 7, 8, 9, 10, 11 ребер зліва по передньо-пахвовій лінії і 10 ребра справа по передньо-пахвовій лінії, перелом обох кісток правої гомілки з крововиливами в оточуючі тканини. Дані тілесні ушкодження утворились прижиттєво від дії тупих предметів якими могли бути удари такими предметами, в цілому не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту, були загрозливими для життя в момент заподіяння (множинні переломи ребер), сприяли настанню смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (завдання) та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із смертю потерпілої.
Не погоджуючись з даним вироком, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_10 стверджує, що встановлені судом першої інстанції обставини не свідчать про доведеність вини ОСОБА_5 .
На думку захисника, вирок щодо ОСОБА_5 не містить переконливого обґрунтування доказів вини обвинуваченого, а лише встановлює факт смерті потерпілої ОСОБА_9 .
Зокрема, покликаючись на протокол огляду місця події від 22.05.2019 суд не зазначає, у який період часу було здійснено огляд, а лише зазначає, що у ньому відображене розташування трупа, предметів побуту та речей за місцем проведення огляду, слідів вчинення злочину. Під час огляду були вилучені речові докази, що стали предметом дослідження експертиз.
Аналогічно, покликаючись на лікарське свідоцтво про смерть №123/019, суд не зазначає, що стало причиною смерті згідно з лікарським свідоцтвом.
Апелянт вважає, що інші письмові докази по справі можуть свідчити лише про факт настання смерті ОСОБА_9 від тілесних ушкоджень, проте не свідчать, що такі було спричинено обвинуваченим ОСОБА_5 .
Крім того, захисник вважає, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також прямо не вказують на обвинуваченого як на особу, котра вчинила кримінальне правопорушення, а суд безпідставно поклав їх показання в основу обвинувального вироку.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не визнав, та пояснив, що він 21.05.2019 цілий день провів вдома та нікуди не відлучався. Прокинувшись зранку близько 09:00 помітив, що ОСОБА_13 дома не було та пішов займатись своїми справами. Де вона ( ОСОБА_13 ) знаходилась йому не відомо. Близько 16:00 год. ОСОБА_13 прийшла додому та принесла сигарети і 0,25 горілки, яку вони разом випили. Близько 21:00 - 21:30 год. він ( ОСОБА_5 ) випив ще трохи горілки, яка залишилася та пішов складати одяг в будинку, який зазнав пожежі. В цьому ж будинку він приліг відпочити та проспав до 23:00 год. Зайшовши в літню кухню побачив на дивані ОСОБА_13 , яка лежала обличчям вниз, це була 23:30 24:00 год. Він подумав, що ОСОБА_13 була п`яна. Намагався її розбудити для цього почав її рухати, при чому на тілі побоїв не бачив. Згодом зрозумів, що ОСОБА_13 не дихає та злякався. Щоб викликати поліцію чи швидку медичну допомогу, пішов до рідної сестри ОСОБА_14 , яка проживає по сусідству, пішком йти приблизно 10 хв. До сестри йшов для того щоб вона подзвонила в поліцію, в той час свого телефону не мав. До ОСОБА_14 прийшов приблизно о 00:30 год. 22.05.2019, розбудив її та чоловіка стуком у вікно. Розповів сестрі, що виявив дома тіло ОСОБА_13 , тому ОСОБА_14 на його прохання викликала поліцію. Після чого він пішов додому, де і знаходився до приїзду поліції.
Ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку.
Доводи сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Не знайшли вони свого підтвердження і під час апеляційного перегляду вироку суду.
Колегія суддів критично відноситься до доводів сторони захисту про відсутність доказів у заподіянні ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .
При цьому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно поклав в основу вироку показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які хоча і не були безпосередніми очевидцями події, проте повідомили суду про відносини між потерпілою та обвинуваченим, неодноразові скарги з боку потерпілої на адресу ОСОБА_5 про те, що останній постійно її б`є, а також вказували про наявність синців на тілі потерпілої за життя, які зі слів ОСОБА_9 були результатом неодноразової агресивної поведінки обвинуваченого та про події, які відбувались в ніч з 21.05.2019 на 22.05.2019.
Зокрема, як вбачається з наданих у суді першої інстанції показань свідка ОСОБА_14 , яка є рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_5 , 22.05.2019 ОСОБА_5 близько 03:00 год., а не в 00:30 год., як це стверджує обвинувачений, прийшов до неї додому та повідомив, що він прийшов до свого будинку та побачив ОСОБА_13 яка померла, він її рухав, а вона мертва і спитав що йому робити. Під час розмови ОСОБА_5 попросив, щоб вона зателефонувала в поліцію, що вона і зробила, трохи повагавшись. ОСОБА_5 запропонував дати їй свій телефон, проте вона відмовилася і сказала, що поліцію викличе зі свого мобільного телефону. Після завершення розмови з оператором поліції, брат запитав що робити і вона йому відповіла, щоб він йшов до дому та чекав працівників поліції.
Свідок ОСОБА_12 у суді першої інстанції повідомила, що 21.05.2019 о 11:00 до неї телефонувала ОСОБА_9 та попросила позичити грошей, оскільки ОСОБА_5 її б`є і їй потрібні гроші, щоб купити горілки. Десь о 12.00-13.00 год вона зустрілася з потерпілою та позичила їй 100 грн, з яких остання витратила близько 65 грн на горілку та сигарети. О 21.00 год. потерпіла знову їй подзвонила, щоб позичити ще грошей на горілку. Під час розмови свідок ОСОБА_12 чула крик ОСОБА_5 , який висловлювався до ОСОБА_9 нецензурними словами. ОСОБА_12 сказала потерпілій, що може позичити їй ще 20 грн, але щоб та прийшла до неї, після чого вимкнула звук та пішла присипляти дитину. Крім того, свідок повідомила, що обвинувачений ОСОБА_5 передзвонив на телефон її дочки ОСОБА_15 з номера ОСОБА_9 близько 22.30-23.30 та сказав їй, що йде до сусіда пити горілку, проте не сказав до кого саме та одразу припинив розмову.
Вказані показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_5 , про те, що в період з 21.00 21.30 год. до 23.30 год. він спав, що тіло потерпілої, яка лежала на дивані, він виявив приблизно в 23:30 год., а також те, що відразу пішов до сестри, яка проживає неподалік, що не бачив телефону померлої ОСОБА_9 , й те що до сестри ОСОБА_11 він прийшов о 00:30 год. 22.05.2019 року та просив подзвонити в поліцію, оскільки нібито не мав телефону.
Неспроможними також є показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він знайшов ОСОБА_9 , яка лежала вниз на дивані у літній кухні, після чого він, подумавши, що вона п`яна, перевернув її та спробував розбудити й те, що слідів побоїв на її тілі не бачив.
Такі показання спростовуються висновками експерта № 164/2019мк від 28.10.2019 та № 153/2019 від 14.11.2019, а також показаннями експерта ОСОБА_16 , наданими останнім у суді першої інстанції, відповідно до яких смерть ОСОБА_9 наступила 21.05.2019 року в період з 22 год. по 24 год., тіло ОСОБА_9 не переміщалося. Тілесні ушкодження наносилися чотири години.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.05.2019 з фототаблицями вбачається, що під час огляду трупа ОСОБА_9 трупні плями розташовані на задній лівій поверхні тіла, що згідно з висновком експерта № 153/2019від 14.11.2019 свідчить про те, що після утворення трупних плям труп не переміщався.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, зателефонувавши 21.05.2019 о 22.30 год з телефонного номера потерпілої ОСОБА_9 до дочки свідка ОСОБА_12 . ОСОБА_15 , щоб повідомити, що він іде до сусіда пити спиртне, ОСОБА_5 намагався забезпечити собі «алібі».
Також, не відповідають дійсності твердження обвинуваченого про те, що він одразу пішов до сестри після того як виявив труп ОСОБА_9 . З урахуванням того, що до ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_5 прийшов через щонайменше три години після настання смерті, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що цей час було використано ОСОБА_5 для приховання слідів злочину. Так, згідно з протоколом огляду місця події від 22.05.2019 з фототаблицею та показань експерта на місці вчинення злочину було виявлено відро з залишками крові, видно що місце злочину було прибране, відсутня кров на підлозі, яка повинна була б бути присутня, з урахуванням тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_9 .
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 зазначив, що ні напередодні подій, ні в цей день до них додому ніхто сторонній не приходив, і прибирати в приміщенні не міг.
Попри доводи захисника про допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд вважає, що Пустомитівським районним судом дотримано загальних засад кримінального провадження.
Згідно зі ст. 85 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
При цьому, чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Навпаки, ст. 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.
Такої ж позиції дотримується Верховний Суд, яка була викладена у постанові від 07.12.2020 у справі № 728/578/19.
Наведені вище докази у своїй сукупності є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими доказами, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме: протоколом огляду місця події від 22.05.2019 з фототаблицею; протоколом огляду предмета від 24.05.2019; протоколом огляду трупа від 22.05.2019 з фототаблицею; лікарським свідоцтвом про смерть; висновком експерта №123/2019 15.11.2019; висновком експерта № 1562/2019 від 03.07.2019; висновком експерта № 10/710 від 27.11.2019; висновками експерта № 822/2019-ім, 823/2019-ім; висновком експерта № 10/593 від 09.10.2019; висновком експерта № 10/723 від 05.12.2019.
Щодо призначеного ОСОБА_5 покарання, то таке призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше засуджений за аналогічний злочин, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не має стійких соціальних зв`язків, не працює, веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкоголем, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2017 року з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; вчинення злочину повторно як обставину, яка обтяжує покарання; відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та призначене в межах, встановлених санкцією частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 12 КК України у максимальному розмірі зумовлено конкретними обставинами справи, тяжкістю вчиненого, з урахуванням особи обвинуваченого, який при непогашеній та не знятій судимості вчинив аналогічний умисний тяжкий злочин проти життя особи. Підстав вважати, що призначене ОСОБА_5 покарання за своїм розміром є явно несправедливим через суворість немає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не містить правових підстав для зміни чи скасування вироку, а тому така задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які перешкоджали суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4