Справа 712/4940/21
Провадження № 1-кс/712/2664/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н ОВ И В:
Старший слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, строком на 60 днів.

Клопотання мотивується тим, що в слідчому відділі Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001112, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 квітня 2021 року близько 16 години 00 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер» №265 від 01.05.2021, автомобілем марки ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по прилеглій території будинку № 135 вулиці Черкаська в селі Сагунівка, Черкаського району, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9.а) Правил дорожнього руху України, згідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно до якого водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Так він, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, перебуваючи поруч з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, розпочав рух по прилеглій території на автомобілі ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді лавки для сидіння, на якій сиділи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 , відповідно до довідки № 5369 від 01.05.2021 КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» ЧМР, отримав тілесні ушкодження: розрив м`язів правого стегна, відрив стегнової артерії, крововтрата, травматичний шок, що відповідно до п. 2, 2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ №6 від 17.01.1995 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться в причинному зв`язку, з порушенням водієм автомобіля ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, особою яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження), що карається позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

01.05.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Зелене, Петрівський р-н, Кіровоградська обл., українця, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого ч. 2 ст. 187 КК України, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними протоколу огляду місця події від 30.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ; показаннями свідка ОСОБА_7 від 01.05.2021.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, знаходячись на волі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на близьких та родичів потерпілого у кримінальному провадженні, шляхом умовлянь, погроз, підкупу тощо; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню; а також може скоїти нові тяжкі злочини, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задоволити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, та просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінальному провадженні.

В своєму клопотанні, слідчий посилається на те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, знаходячись на волі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на близьких та родичів потерпілого у кримінальному провадженні, шляхом умовлянь, погроз, підкупу тощо; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню; а також може скоїти нові тяжкі злочини.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: даними протоколу огляду місця події від 30.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ; показаннями свідка ОСОБА_7 від 01.05.2021.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05 від 11 липня 2006 року одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Посилання слідчого на той факт, що підозрюваний може перешкоджати слідству іншим чином, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки слідчий вимірює небезпеку можливості переховуватися від правосуддя лише і виключно наявністю самої можливості, при цьому не наводячи жодних об`єктивних даних.

Також не знайшли свого підтвердження посилання слідчого на той факт, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на близьких та родичів потерпілого у кримінальному провадженні, шляхом умовлянь, погроз, підкупу тощо.

Як з`ясовано в судовому засіданні ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , працює неофіційно, має на утриманні неповнолітню дитину та цивільну дружину, яка на даний час вагітна.

За таких обставин, та аналізу зібраних досудовим розслідуванням матеріалів клопотання та кримінального провадження, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194 195, 369 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України задовольнити частково.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 червня 2021 року, включно.
Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 01 травня 2021 року.
На час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду;
2) заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, щоденно на час дії запобіжного заходу;
3) носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.
Зобов`язати Черкаське районне управління поліції ГУ НП в Черкаській області негайно доставити підозрюваного ОСОБА_6 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де звільнити з-під варти.
Контроль за виконанням підозрюваним запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1