Справа № 373/872/19
Номер провадження 1-кп/373/24/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за номером 0000634 від 12.07.2017, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:
24.06.2017. близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , 1956 р.н., перебуваючи на подвір`ї поблизу вхідних дверей до житлового будинку по АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту та суперечки з ОСОБА_6 , 1964 р.н.. який на стукіт в двері вийшов з помешкання, почав висловлювати невдоволення з приводу продовження ОСОБА_6 користуватись житлом щодо якого вони мали невиконану попередню домовленість про купівлю-продаж будинку. Проявивши під час словесного конфлікту гнів та нестриманість, через заперечення ОСОБА_6 щодо своїх прав користуватись помешканням та зустрічну вимогу останнього повернути обвинуваченим сплачені потерпілим кошти, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою спричинення тілесного ушкодження, керуючись мотивом неприязного ставлення до потерпілого, наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи з правого боку, від чого ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав спиною на сходи. Після цього на крик матері потерпілого, яка в цей момент вийшла на поріг будинку, ОСОБА_4 залишив місце події.

Внаслідок удару кулаком в область нижньої щелепи ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 тілесне ушкодження середньої тяжкості у виді перелому нижньої щелепи в ділянці правого суглобового відростку без зміщення уламків, що спричинило розлад здоров`я потерпілого, тривалістю понад три тижні.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України.

Розгляд кримінального провадження здійснювався судом в загальному порядку з особивостями, встановленими КПК України для кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, з повним з`ясуванням всіх обставин справи і перевірки їх доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, а також заперечив обставини, викладені в обвинувальному акті, вважає їх надуманими та сфабрикованими потерпілим ОСОБА_6 , який за кілька років до вказаної в обвинувальному акті події зазнав побиття іншими особами при інших обставинах, на Донеччині та після цього лікувався в Київській лікарні. Вважає виявлену травму потерпілого давньою, такою, що не пов`язана з подією 24.06.2017. Згідно пояснень обвинуваченого того дня у нього дійсно відбувся конфлікт з потерпілим з приводу користування житлом та централізованим водопостачанням для поливу городини. ОСОБА_6 не виходив з будинку, а лише відчинив двері та утримував їх від нього, в той час як він сіпав двері щоб увійти та перевірити, чи підключився потерпілий до води. Під час сварки з потерпілим, він висловив своє невдоволення самоправством потерпілого, оскільки він вже кілька років не зважав на вимогу звільнити помешкання, в яке дозволено було вселитись з розрахунку, що потерпілий сплатить обумовлену суму і купить будинок. Будинок належить двоюрідному племіннику дружини, а він (обвинуваченими) за згодою власника по довіреності займався всіма питаннями щодо цього майна. Знаючи потерпілого, який неодноразово писав на нього скарги, він, зазвичай, зустрічався з ним з представниками міської ради, щоб не було провокацій, а того дня з ним був зять ОСОБА_8 , який залишився сидіти в автомобілі, а він сам пішов до подвір`я з`ясовувати обставини. Конфлікт з потерпілим є тривалим та виник майже одразу після вселення в будинок, оскільки ОСОБА_6 не сплатив усю суму грошей, як обіцяв та весь час відшукав якісь причини аби не укладати договір купівлі-продажу, а сам користувався житлом. З огляду на те, що ОСОБА_6 йому дав завдаток за будинок 30000 грн та привіз з тимчасово окупованої території Донеччини стару матір, він довгий час терпів таке самоправне проживання, а потім почав наполегливо вимагати звільнити помешкання. У лютому 2019 року йому врешті з представниками правоохоронного органу вдалося виселити ОСОБА_6 з будинку.

Потерпілий ОСОБА_6 , показав суду, що він родом з Донеччини та у травні 2014 році був у полоні незаконних збройних формувань, де зазнав приниження та побоїв. За порадою своїх знайомих заради спокою матері похилого віку після звільнення з полону він виїхав з неспокійного регіону та вирішив підшукати собі житло у м. Переяславі Київської області. Ріелтор звів його зі ОСОБА_4 , який планував продати незакінчений будівництвом, (без внутрішніх робіт) житловий будинок по АДРЕСА_2 . З ним він домовився про ціну та те, що гроші він буде віддавати частинами, а ОСОБА_4 за цей час підготує документи на будинок для оформлення договору в нотаріуса. Укінці 2014 року з дозволу обвинуваченого потерпілий та його мати вселитись в будинок, після того як він сплатив йому 30000 грн в рахунок обумовленої вартості. Помешкання було занедбане та потребувало ремонтно-будівельних робіт, чим він і почав займатися, вкладаючи власні кошти та сили. У червні 2015 року він на вимогу ОСОБА_4 передав йому ще частину коштів за будинок, але не всі, а вже з жовтня 2015 року обвинувачений почав погрожувати розправою та вимагав звільнити будинок або сплатити усю суму. 24.06.2017, близько 14:00 год обвинувачений вчергове під`їхав до будинку на своєму автомобілі типу «бус» марки «Мерседес» зеленого кольору та постукав у двері. Коли він вийшов та спустився на останню сходинку біля входу, ОСОБА_4 в чергове висунув вимогу забиратися геть з будинку, а він йому у відповідь просив повернути сплачені кошти та відшкодувати витрати на ремонт. Після цих слів обвинувачений, який стояв нижче, на землі біля першої сходинки, трохи справа від нього, вдарив його кулаком в область нижньої щелепи справа. Ввід удару він похитнувся та упав спиною на сходи, а ОСОБА_4 навалився зверху, схопив садову лопатку, що була на порозі та приставив до лівої ключиці зі словами «віддай ключі від будинку». В цей час вийшла до дверей його мати та підняла галас. Тоді обвинувачений швидко підвівся та поспішив до свого автомобіля. Коли ОСОБА_4 залишив місце події, він одразу викликав поліцію, які відвезли його у Переяслав-Хмельницьку лікарню, де зробили рентген-знімок та запідозрили перелам щелепи. Наступного робочого дня лікар стоматолог видав йому направлення до Київської обласної лікарні на консультацію. Там зробили повторний рентген-знімок, яким підтвердився перелом в області нижньої щелепи справа. Через отриману травму він довгий час не міг жувати тверду їжу. Зміщення уламків кісток не було, а тому шини лікарі йому не радили ставити, запевнили, що за місяць пошкодження має зростись.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона проживає по АДРЕСА_3 . ЇЇ будинок розташований навпроти, трохи збоку від будинку, де хазяїном називався ОСОБА_4 . Вдень, 24.06.2017 вона була вдома, розвішувала білизну у своєму дворі за хотою та чула як під`їхав автомобіль обвинуваченого, який зупинився прямо перед її хатою. Через кілька хвилин з подвір`я того будинку почалась гучна розмова та лайка між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . З цікавості вона обійшла свою хату та стала з боку сусідньої, на той час не огородженої ділянки, так, щоб бачити сварку та залишатись непоміченою. В цю мить на її очах ОСОБА_10 замахом правої руки вдарив потерпілого в обличчя і він упав спиною вздовж сходів, а ОСОБА_4 навалився на нього зверху. Тоді, як потерпілий впав на сходи, вона також бачила рухи рук обвинуваченого близько до обличчя потерпілого, але їй не було видно, що саме він робив. В цей час на поріг вийшла мати ОСОБА_6 та підняла галас. Тоді обвинувачений підвівся та пішов до свого автомобіля, сів і поїхав. Свідок також показала, що бачила подію на відстані приблизно 20-30 метрів і їй збоку було добре видно обох учасників конфлікту, коли вони стояли. В момент удару потерпілий до обвинуваченого стояв правим боком, внизу сходів. Вся сварка та метушня тривала за відчуттями свідка не більше десяти хвилин. Їй відомо про тривалий конфлікт між обвинуваченим і потерпілим з приводу проживання останнього в будинку. Наступного дня після події свідок бачила потерпілого з набряком правої щоки. Після смерті матері ОСОБА_6 через деякий час виселився з будинку.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вони з потерпілим земляки, родом з Донеччини. Нині ця територія тимчасово окупована. У травні 2014 році ОСОБА_6 потрапив у полон, де його сильно били та знущались. По приїзду на ОСОБА_12 він почав підшукувати житло, а вона допомагала йому в цьому, оскільки переїхала сюди раніше. Знайшли пропозицію від ОСОБА_4 , який продавав недобудований будинок по АДРЕСА_2 , та домовились про ціну будинку за 22 000 доларів США. ОСОБА_6 одразу сплатив 30000 грн, а потім ще давав якісь гроші, сам вставляв вікна та підвів в будинок воду, облаштував каналізацію, оскільки обвинувачений дозволив йому вселитись в будинок з матір`ю. Свідок знає, що у ОСОБА_6 виникли проблеми з грішми і він не міг сплатити одразу всю суму, а ОСОБА_4 постійно вимагав гроші за будинок, перш ніж піти до нотаріуса і оформити договір, або ставив вимогу виселитись. В кінці червня 2017 року їй зателефонував ОСОБА_6 та попросив приїхати. Наступного дня після обід вона приїхала та помітила на обличчі потерпілого припухлість в області нижньої щелепи справа. Він скаржився, що не може жувати їжу та погано (нерозбірливо) говорив. Травма, зі слів потерпілого була нанесена ОСОБА_4 .

Свідок зв сторони захисту ОСОБА_8 суду повідомив, що обвинувачений є його тестем. Одного дня, влітку 2017 року ближче до обіднього часу він зі ОСОБА_4 на автомобілі під`їхали до подвір`я будинку по АДРЕСА_2 , де зі слів ОСОБА_4 проживав якийсь чоловік з Донеччини і не платив гроші. То був вихідний день і до місця події вони заїхали по до дозі у своїх справах. Після того, як обвинувачений пішов в напрямку будинку, а він залишився чекати його в машині, сидячи на передньому пасажирському сидінні. З того подвір`я почулась чоловіча розмова на підвищених тонах. Йому було видно з лівої сторони приблизно за десять метрів від автомобіля будинок, а також сходи і ганок при вході. Однак, він не прислухався до сварки та не бачив чи падали там чоловіки, бо не спостерігав за ними, думав про своє, роздивлявся інші об`єкти, відволікався на телефон тощо. Чув репліку ОСОБА_4 типу «коли ти звідси виїдеш», потім була якась нецензурна лексика. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_4 повернувся, сів за кермо автомобіля і вони поїхали.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що проживає по АДРЕСА_4 і згає, що кілька років в будинку АДРЕСА_2 на цій вулиці проживав ОСОБА_6 зі своєю старою та хворою матір`ю. До цього будинку час від часу навідувався ОСОБА_4 . Вдень події 24.06.2017 свідок також його бачив біля будинку, коли той ходив по городу. Обвинувачений приїхав своєю машиною та поставив її неподалік. Було видно, що на передньому пасажирському сидінні хтось сидить. Свідок займався своїми справами і не спостерігав за подіями біля того будинку, але почув крик та лайку матері ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_4 поїхав Увечері того дня до нього прийшов ОСОБА_6 та поскаржився, що обвинувачений на сходах біля вхідних дверей його вдарив в обличчя і тепер в нього болить з правої сторони так, що не може жувати. Зовнішніх ушкоджень на обличчі свідок не спостерігав, а його дружина порадила потерпілому звернутись до стоматолога. ОСОБА_6 казав, що був в Переяславській лікарні, але там причин болі не встановили і він збирається їхати в обласну лікарню до Києва. Свідок також повідомив, що будинок, де проживав ОСОБА_6 зі своєю матір`ю будувався молодим подружжям, але хазяїн ОСОБА_14 зловживав спиртними напоями, його сім`я розпалась і треба було продавати майно, чим і став займатись ОСОБА_4 . Потерпілий ОСОБА_6 йому розповідав, що дав завдаток за хату, а решту грошей віддасть як забере борг у когось. Але згодом розпочався конфлікт між потерпілим і обвинуваченим, який вже не хотів чекати грошей за будинок та вимагав виселення.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що знає потерпілого ОСОБА_6 , як сусіда, що з кінця 2014 року став проживати по АДРЕСА_2 . Сприймала його та його стару матір як нових господарів будинку, який вже давно стояв недобудованим, а присадибна ділянка була в занедбаному стані, в зарослях. ОСОБА_6 навів кругом порядок та зробив ремонт в тому будинку. Увечері 24.06.2017 до них додому прийшов знервований потерпілий та розповів, що його побив ОСОБА_4 , казав, що вдарив його у щелепу та жалівся на біль в області зубів. Вона займалась хатніми справами і не роздивлялась обличчя потерпілого, а лише порадила звернутись до лікаря.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що знає потерпілого ОСОБА_6 , як колишнього сусіда що проживав разом з матір`ю по АДРЕСА_2 . Вона сприймала його, як нового власника будинку та бачила як він перевіз та вивантажував речі, коли вселявся в будинок у кінці 2014 року. Час від часу до будинку автомобілем типу «бус» приїздив хазяїн, з яким у ОСОБА_6 були якісь неполадки за гроші. Одного разу потерпілий розповідав, що той чоловік побив його.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, в частині, що не суперечать одне одному обставини події та винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доводиться письмовими доказами в їх сукупності та логічному взаємозв`язку, які зібрані органом досудового розслідування, надані стороною захисту та самим потерпілим.

11.07.2017 в Журналі ЄОЗП Переяслав-Хмельницького ВП зареєстрована заява потерпілого ОСОБА_6 про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень 24.06.2017 по АДРЕСА_2 . У цій заяві потерпілий засвідчив своїм підписом обізнаність про настання кримінальної відповідальності за ст. 383 КК України у випадку завідомо неправдивого повідомлення про злочин (а.с. 200 т.1).

12.07.2017 на підставі вказаної вище заяви потерпілого слідчим СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України, номер кримінального провадження: 0000634. (а.с.41 т.2)

Згідно наданого на запит слідчого листа-повідомлення Комунального закладу «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» № 759 від 23.05.2018 ОСОБА_6 звертався до лікаря хірурга-стоматолога 26.06.2017 в зв`язку з переломом нижньої щелепи в ділянці тіла справа. Для уточнення діагнозу та подальшого лікування хворий направлений в щелепно-лицьовий центр КЗ КОР «КОКЛ» (а.с. 60 т.2)

Відповідно до поданої прокурором копії медичного щоденника амбулаторної картки КЗ КОР «КОКЛ» ОСОБА_6 , останній за направленням лікаря Переяслав-Хмельницької ЦРЛ від 26.06.2017 дійсно був на консультації у лікаря стоматолога-хірурга Київської обласної клінічної лікарні, який 27.06.2017 на підставі ортопантограми з описом встановив діагноз потерпілому: перелом нижньої щелепи в ділянці правого суглобового відростку без зміщення уламків. Вказаний діагноз підтверджений висновком судово-медичного експерта №63 від 18.06.2018, який на підставі постанови слідчого дослідив ксерокопію медичної амбулаторної картки ОСОБА_6 (а.с.213,217 т.1; а.с. 56-59 т.2).

Первинно копії, а потім і оригінали медичних документів отримані органом досудового розслідування від потерпілого для проведення судово-медичних експертиз, що підтверджується його особистими заявами (а.с. 48-50 т.2).

24.01.2018 за добровільної згоди та за зверненням ОСОБА_6 поліграфологом вищої категорії ОСОБА_17 у м. Києві проведено тестування потерпілого з використанням поліграфа та надано заключення, згідно якого з великою долею ймовірності (на 70%) можна припускати, що травма челюсті ОСОБА_6 утворилась від удару Стаценка (а.с. 205-212 т.1)

Вказаний вище висновок поліграфолога суд не визнає доказом фактичних даних вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст. 84 КПК України, оскільки він не лише не містить безсумнівного твердження, а й зроблений спеціалістом, без призначення відповідної судової експертизи у кримінальному провадженні.

Водночас, заключення спеціаліста поліграфолога ОСОБА_17 від 24.01.2018 за результатами проведення психофізіологічного дослідження потерпілого ОСОБА_6 приймається судом, як додатковий аргумент потерпілого щодо правдивості його показань, наданих в судовому засіданні під присягою. Сам факт проходження потерпілим дослідження з використанням поліграфа, вказує на те , що він з власної ініціативи, у спосіб не заборонений законом намагався збирати докази винуватості ОСОБА_4 , оскільки орган досудового розслідування протягом більш як пів року від дня реєстрації заяви ОСОБА_6 не вчинив жодної слідчої та/або процесуальної дії, навіть не допитав безпосереднього свідка події - матір потерпілого, яка через кілька місяців померла. Так, з доданого до обвинувального акту реєстру процесуальних та слідчих дій в даному кримінальному провадженні, вбачається, що слідство у даному кримінальному провадженні фактично розпочалось після того, як потерпілий активно спонукав до цього орган досудового розслідування, в тому числі і шляхом подання висновку поліграфолога.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 19.03.2018 та фототаблиці до нього ОСОБА_6 в присутності двох понятих в приміщенні Переяслав-Хмельницького відділу поліції відтворив на манекені замах та удар в область шелепи знизу справа, який згідно показань потерпілого наніс йому кулаком правої руки ОСОБА_4 під час конфлікту 24.06.2017 біля будинку №10 по вул. Тепличній в м. Переяславі (а.с. 201-204 т.1).

Відповідно до висновків судово медичного експерта КОБСМЕ №118 від 03.12.2018 та №124 від 04.12.2018, за результатами судово-медичної експертизи, призначеної постановами слідчого від 06.11.2018 та від 12.11.2018, на підставі медичної амбулаторної картки Київської обласної клінічної лікарні, представленої ортопантограми та 3-х рентген знімків нижньої щелепи з правого боку, один з яких зроблений 24.06.2017, а два - 27.06.2017 (у двох проекціях), з врахуванням консультативного заключення рентгенолога КОБСМЕ № 439 від 06.07.2018 та протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого від 19.03.2018 у ОСОБА_6 , 1964 р.н. виявлено тілесне ушкодження у вигляді: перелому нижньої щелепи в ділянці правого суглобового відростку без зміщення уламків, яке спричинене від дії тупого твердого предмету (предметів) або від удару об такий (такі). Механізм утворення тілесного ушкодження у потерпілого не суперечить механізму, на який він вказав під час проведення слідчого експерименту. За своїм характером виявлене тілесне ушкодження відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні. Враховуючи дані медичної документації, характер, локалізацію, а також ступінь вираженості ознак загоєння вказаного тілесного ушкодження термін його утворення може відповідати даті, на яку вказує потерпілий, тобто 24.06.2017 (а.с.224-225 т.1; а.с. 218-219 т.1, а.с. 42-44 т.2).

Окрім того, що судово-медичною експертизою встановлено характер та ступінь отриманого ОСОБА_6 тілесного ушкодження та його локалізацію, опис судово-медичним експертом досліджуваної медичної документації у відповідних висновках підтверджує показання потерпілого, що за медичною допомогою він звернувся у день події до Переяслав-Хмельницької лікарні, де йому 24.06.2017 зробили перший рентген знімок нижньої щелепи.

06.12.2018 слідчий СВ Переяслав-Хмельницького ВП виніс постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення: з ч.1 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 122 цього Кодексу. Відомості про прийняте рішення внесені до ЄРДР (а.с.62-63 т.2).

Згідно протоколу слідчого експерименту від 03.11.2018 з відеозаписом до нього свідок ОСОБА_9 в присутності понятих показала місце розташування її будинку навпроти будинку по АДРЕСА_2 та місце біля сусіднього, на той час неогородженого подвір`я, з якого вона поміж саджанців вишні спостерігала за подіями 24.06.2017, які відбувались між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Показала на місці події, біля сходів до будинку по АДРЕСА_2 розташування потерпілого та обвинуваченого, відтворила один замах кулаком правої руки останнього в бік обличчя потерпілого та пояснила як саме на сходи впав потерпілий, а ОСОБА_4 схилився над ним утримуючи його. При цьому, що саме робив обвинувачений з потерпілим, тоді як він лежав, свідок не бачила, але зазначила, що піднявся обвинувачений після того як у дверях з`явилась мати ОСОБА_6 та підняла галас (ак.с.220-223 т.1). Показання свідка ОСОБА_9 на слідчому експерименті не мають суттєвих розбіжностей з тими, які вона дала в суді.

Під час слідчого експерименту від 10.01.2019 з відеозаписом до нього потерпілий ОСОБА_6 розповів слідчому в приміщенні поліцейського відділу про подію 24.06.2017. та в присутності понятих показав своє розташування по відношенню до ОСОБА_4 (навпроти-справа від нього ), а також відтворив рух правої руки обвинуваченого в момент нанесення йому удару: знизу вгору справа в щелепу (а.с.226-229 т.1).

Згідно протоколу повторного слідчого експерименту від 21.02.2019 з відеозаписом до нього потерпілий ОСОБА_6 відтворив подію 24.06.2017 безпосередньо на місці події: на неогородженій території по АДРЕСА_2 , та ще раз показав своє розташування на нижній сходинці при вході в будинок та розташування ОСОБА_4 перед сходами внизу навпроти та трохи справа від нього в момент нанесення йому удару обвинуваченим. (а.с.230-233 т.1 а.с. ).

Суд звернув увагу, що пояснення ОСОБА_6 про обставини події та їх відтворення під час усіх слідчих експериментів є послідовними та узгоджуються з його показаннями, наданими в суді.

В ході слідчого експерименту від 04.02.2019 обвинувачений ОСОБА_4 розповів, що 24.05.2017 конфлікт з ОСОБА_6 у нього був безпосередньо перед дверима до будинку АДРЕСА_2 в той момент як кожен з них сіпав двері на себе. Таким чином ОСОБА_6 не давав йому зайти в хату подивитись чи підключив той водопостачання на полив городу. Також обвинувачений показав як ОСОБА_6 штовхнув його руками в груди на порозі і він спустився вниз назад по сходах. Після цього, зі слів ОСОБА_4 , він не наносив потерпілому ударів, а залишив місце події, пішов та сів у свій автомобіль, де його чекав зять і вони поїхали (а.с. 234-237 т.1).

Показання обвинуваченого під час слідчого експерименту та в судовому засіданні не суперечать одне одному, однак суд не вважає їх повними, достовірними та достатніми доказами сторони захисту, оскільки вони суперечать показанням потерпілого та свідків, наданими в судовому засіданні під присягою, а сам ОСОБА_4 є зацікавленим в тому, щоб уникнути відповідальності за пред`явленим обвинуваченням.
Слідчий експеримент з участю свідка зі сторони захисту ОСОБА_18 , проведений слідчим 04.02.2019 та оформлений протоколом одразу після проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_4 , при тих самих понятих, визнається судом недопустимим доказом, оскільки цей свідок, був присутній та спостерігав за діями обвинуваченого в ході слідчого експерименту, що видно на відеозаписі відповідної слідчої дії, після чого слідчий експеримент проводився з участю свідка ОСОБА_18 , який окрім цього є членом сім`ї обвинуваченого зятем ОСОБА_4 (а.с. 237-241 т.1).

Подані стороною захисту заява-вимога обвинуваченого від 02.12.2015, розписки потерпілого від 04.01.2016 та від 13.12.2017 та попередження власника будинку про примусове виселення від 12.02.2019 свідчать про те, що між обвинуваченим та потерпілим дійсно існував триваючий конфлікт з приводу перебування потерпілого в будинку АДРЕСА_2 . При цьому право ОСОБА_6 на житло було тісно пов`язане з його грошовим зобов`язання перед ОСОБА_4 , а відносини конфліктуючих були настільки неприязними, що офіційне спілкування вони здійснювали здебільшого при свідках та з залученням депутата (а.с.64-68 т.2)

Фото знімки безпосереднього місця події: входу в будинок АДРЕСА_2 , надані стороною захисту, відповідають зображенню на відеозаписі слідчого експерименту та дають уявлення суду про те, що сходи мають загальну протяжність близьку до зросту людини, а нижня сходинка, на якій зі слів потерпілого він перебував в момент нанесення йому удару ОСОБА_4 , находиться над поверхнею ґрунту на висоті 30 см. (а.с. 69-71 т.2).

Отже, зображені на фото знімках сходи та їх параметри не суперечать поясненням потерпілого та відтворенню ним події на слідчому експерименті. При цьому, ганок (площадка перед вхідними дверима) є недостатньою для розміщення на ній двох осіб, в момент відкриття дверей назовні, що піддає сумніву показання обвинуваченого, про конфлікт з потерпілим виключно на цій площадці.

З довідки Держаної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Рамоданова НАМН» № 434/05 від 21.03.2019, наданої на запит слідчого, вбачається, що ОСОБА_6 проходив лікування у відділенні відновлювальної нейрохірургії в період часу з 06.05.2014 по 03.06.2014 з приводу травм, які за своїм характером та локалізацією відрізняються від травми, що отримав ОСОБА_6 24.06.2017, та спричинення якої інкримінується ОСОБА_4 (а.с.61 т.2).

Вказане спростовує припущення обвинуваченого, що ОСОБА_6 міг отримати тілесне ушкодження, що є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні раніше, зокрема під час перебування на окупованій території в Донеччині, де він зазнав пробиття.

Водночас, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, викладені в обвинувальному акті обставини в частині використання ОСОБА_4 під час конфлікту з ОСОБА_6 садової лопатки та притискання її до ключиці потерпілого після падіння на сходи. При цьому суд не вважає це істотною обставиною в даному кримінальному провадженні, оскільки не доведення таких обставин не впливає на кваліфікацію дій обвинувачення

Не дивлячись на те, що прокурор в обвинувальному акті не виклав мету на мотиви дій обвинуваченого, відповідні ознаки кримінального правопорушення встановлені та перевірені судом на підставі з`ясованих обставин під час досудового розслідування. Вони дають достатні підстави вважати, що, наносячи удар кулаком своєї руки в область нижньої щелепи потерпілого, обвинувачений переслідував мету спричинити йому тілесного ушкодження. Мотивом дій обвинуваченого були вкрай неприязні відносини з потерпілим внаслідок не виконання ним попередніх домовленостей при вселенні в будинок та водночас, не бажання звільнити помешкання на вимогу обвинуваченого.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що з боку обвинуваченого мало місце посягання на здоров`я потерпілого шляхом умисного заподіяння йому тілесного ушкодження середньої тяжкості у виді перелому нижньої щелепи в ділянці правого суглобового відростку без зміщення уламків, що зумовило тривалий розлад здоров`я (строком понад три тижні).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані вірно та знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманим потерпілим тілесним ушкодженням.

Винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доведена сукупністю усіх доказів поза розумним сумнівом.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в умисному нанесенні потерпілому тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я ( понад три тижня), вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 за змістом ст. 12 КК України є умисним нетяжким злочином, який на переконання суду вчинений обвинуваченим під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного тривалим конфліктом з потерпілим та неправомірними діями самого потерпілого в цивільно-правових відносинах, що виразилось в зайнятті ним чужого житлового приміщення всупереч волі власника, чи уповноваженої ним особи, яким на той час був ОСОБА_4 .

Обставин, які б згідно ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшували чи обтяжували покарання винного судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру покарання суд також приймає до уваги те, що ОСОБА_4 1956 р.н. досяг непрацездатного (пенсійного) віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, негативних характеристик з місця проживання не має, проте у вчиненому не розкаюється.

За таких обставин, суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної норми кримінального закону.

Враховуючи невелику тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та встановлені вище обставин, зокрема причини конфлікту та поведінку самого потерпілого, а також те, що обвинуваченим нанесено один удар, який призвів до тілесного ушкодження без значної та стійкої втрати потерпілим працездатності, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства. А тому на підставі ч.1 ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 цього Кодексу.

Цивільний позов потерпілого залишено судом без розгляду ухвалою суду від 21.01.2021 по причині подання його з порушенням строків, визначених ст.128 КПК. Вказане не позбавляє його права на звернення до суду з відповідними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Питання розподілу процесуальних витрат суд не вирішує, оскільки не володіє відомостями про їх понесення стороною обвинувачення чи потерпілим.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому розслідуванні та в суді не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати виннуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1