Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/263/21
Справа № 711/770/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2021 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

представника скаржника захисника ОСОБА_5

скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу захисника ОСОБА_5 діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру, зобов`язання вчинити певні дії -,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , 03.02.2021 року звернувся до слідчого судді з скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України про скасування повідомлення про підозру, зобов`язання вчинити певні дії. При цьому адвокат ОСОБА_5 посилався на те, що 26.11.2020 року прокурор відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 000136 від 02.10.2020 року повідомив про підозру ОСОБА_6 , про те що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 от 368 КК України (одержання службовою особою, яка займає відповідальне службове становище неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням наданої їм влади чи службового становища).

Досудовим розслідуванням встановлено, що останній відповідно до наказу директора Департаменту агропромислового розвитку Черкаської обласної державної адміністрації (Департамент) № 43-к від 17.04.2020 року призначений на посаду заступника директора Департаменту - начальника управління агропромислового виробництва та фінансово-кредитного забезпечення Департаменту агропромислового розвитку Черкаської обласної адміністрації. Відповідно про Положення про Департамент, затвердженого розпорядженням ЧОДА № 226 від 04.04,2019 року, Департамент є структурним підрозділом ЧОДА, що утворюється головою облдержадміністрації і в межах області забезпечує виконання покладених на нього завдань, підпорядкованих голові облдержадмінстрації та підзвітний і підконтрольний Міністерству аграрної політики та продовольства України.

На Департамент (п.26 Положення) покладено завдання із здійснення підготовки проектів розпоряджень облдержадмінстрації з питань земельних відносин та розгляд питань щодо надання в оренду водних об`єктів. У відповідності до посадової інструкції державного службовця категорії (В) ОСОБА_6 виконує обов`язки щодо участі у розробленні проектів розпоряджень обласної державної адміністрації з питань земельних відносин та водних об`єктів.

У відповідності до ч.2 ст. 19 КУ органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 68 КУ ОСОБА_6 зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України.

Згідно з ст. З, 22 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_6 забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та пов`язані з цим можливості з метою отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, в разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язаний невідкладно вжити заходів щодо запобігання одержання такої неправомірної вигоди.

Відповідно ч.3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обнімають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах чи організаціях, посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням яким особа наділяється повноваженим органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного правління і з спеціальним статусом, повноваженим органом чи повноваженою службовою особою підприємствам, установи, організації, судом або законом.

Приміткою до статті 364 КК України, встановлено, що службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, установах чи організацій незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.

Водночас, приміткою до статті 368 КК України передбачено, що службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-5, 369,382 цього кодексу є особи, зазначені у п.1 примітки до ст. 364 цього кодексу, посади яких згідно із статтею 6 ЗУ «Про державну службу» належать до категорії (Б) судді, прокурори, слідчі, а також інші, крім зазначених у п.3 примітки до цієї статті, керівники і заступники, керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Таким чином, ОСОБА_6 займаючи посаду заступника директора Департаменту - начальника управління агропромислового виробництва та фінансово кредитного забезпечення Департаменту агропромислового розвитку ЧОДА, постійно здійснював функції представника влади і у відповідності до п.1 примітки до ст. 364 КК України, з моменту призначення на вказану посаду є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Діючи всупереч вимог законодавства, ОСОБА_6 , будучи представником органу виконавчої влади, маючи умисел на одержання для себе неправомірної вигоди за вчинення дій в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду, висловив ОСОБА_8 прохання на надання 20 000 гривень за передачу в оренду ставка поза межами населеного пункту та у подальшому отримав вказану неправомірну вигоду за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 30.09.2020 року, близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи в своєму службовому кабінеті № 201, будинку № 131, по вулиці смілянській в м. Черкаси, під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 , яка мала намір отримати в оренду ставок розташований в адміністративних межах Городищенської міської ради за межами населеного пункту площею 6,15 га кадастровий № :02:005:0020, висловив останній прохання про передачу йому 20 000 гривень, як неправомірну вигоду за сприяння в передачі в оренду вказаного ставка. При цьому ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, пообіцяв допомогти в організації аукціону, що входить до його службових обов`язків, та зловживаючи наданими йому повноваженнями, діючи в інтересах ОСОБА_8 , забезпечити участь іншого учасника аукціону, підконтрольному ОСОБА_6 , який зі слів останнього мав програти вказаний аукціон на користь ОСОБА_8 .

Після досягнення згоди на передачу неправомірної вигоди ОСОБА_6 упродовж жовтня і листопада 2020 року вчиняв активні дії направлені на організацію аукціону про передачу ОСОБА_8 в оренду ставок розташований в адміністративних межах Городищенської міської ради за межами населеного пункту площею 6,15 га кадастровий № :02:005:0020, зокрема познайомив її з ліцитатором (організатором) проведення аукціону ОСОБА_9 та особою, яка мала також брати участь в аукціоні ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , що їй необхідно сплатити за ОСОБА_10 , як за учасника аукціону, кошти за реєстрацію участі в аукціоні та реєстраційний внесок учасника аукціону, а також гарантійний внесок.

Так, ОСОБА_8 17.11.2020 року знаходячись в приміщенні відділення Ощадбанк по вулиці Смілянській 2 в м. Черкаси, близько 14 години сплатила за ОСОБА_10 кошти за реєстрацію участі в аукціоні та реєстраційний внесок учасника аукціону в сумі 1095 грн., а також гарантійний внесок в сумі 2339 грн. 54 коп. про що повідомила ОСОБА_6 .

У подальшому, 25.11.2020 об 11.00 годині, перебуваючи в залі для проведення аукціону Департаменту, розташованого на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 взяла участь у аукціоні з передачі права на оренду ставка, що розташований в адміністративних межах Городищенської міської ради за межами населеного пункту площею 6,15 га кадастровий № :02:005:0020, за результатами якого її визнано переможцем.

Цього ж дня, о 17 годині 21 хвилину, ОСОБА_6 за допомогою Месенджера (Телеграмм), домовився про зустріч з ОСОБА_8 та повторно висловив прохання принести на зустріч неправомірну вигоду в розмірі 20 000 гривень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , перебуваючи в службовому кабінеті АДРЕСА_2 під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 26.11.2020 року близько 08.00 години 10 хвилин, отримав від останньої раніше обумовлені грошові кошти в сумі 20 000 гривень, як неправомірну вигоду за вчинення дій пов`язаних з використанням покладених на нього обов`язків.

Відповідно до п. 10,ч.1 ст. 303 КПК України На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто в силу статті 276 КПК України для підозри особи у вчиненні V кримінального правопорушення необхідна наявність достатніх доказів, а вже потім як наслідок цього відбувається затримання а в подальшому обрання запобіжного заходу як забезпечення кримінального провадження.

В силу ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

В силу ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Положення ч.2 ст.8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стала частиною національного законодавства держави Україна. Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Ст.13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження сторона захисту приходить до висновку в необхідності скасування підозри оголошеної ОСОБА_6 з наступних підстав:

в протоколі огляду від 26.11.2020 року здійсненим старшим оперуповноваженим 1 сектору відділу БКОЗ УСБУ в Черкаській області ОСОБА_11 мобільного телефону свідка ОСОБА_12 зазначено, «Що здійснивши вхід до месенджеру «Те1е§гат» виявлено абонента « ОСОБА_13 » та переписка, що ним здійснювалася з 17 години 14 хв. до 17 години 26 хв. 25 листопада 2020 року з ОСОБА_12 , де зафіксовано прохання про отримання неправомірної вигоди у розмірі 20 тис. гривень».

Цей факт спростовується тим, що 25 листопада 2020 року ОСОБА_14 з 17 години 08 хв. до 17 години 31 хв. перебував у відділенні №1 «Нова пошта» за адресою м. Черкаси,вул. Хоменка 15, про що свідчить касовий чек платника за отриманий товар від 25.11.2020 о 17:12:24 (оригінал додається) та відео з камери спостереження у відділенні №1 «Нова пошта» (додається фото стоп кадру з зафіксованим часом при розрахунку 25.11.2020 17:13:24).

Наступним спростовуючим підозру фактом є те, що ОСОБА_6 не міг вимагати неправомірної вигоди у останньої, адже згідно з протоколом огляду телефону від 06.01.2021 року, що належить ОСОБА_15 , проведеному в Черкаському НДЕКЦ МВС старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 за участю спеціаліста головного судового експерта відділу КТ та ТД Черкаського НДЕКЦ МВС ОСОБА_16 , підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 серед встановлених на даний мобільний телефон програм, програми «Телеграм» не виявлено, серед наявних системних каталогів, каталога «Телеграм» не виявлено, тобто на телефоні ОСОБА_6 месенджер «Телеграм» не встанавлювався, не видалявся, його ніколи на даному телефоні не було.

Програма «Телеграм», (навіть теоретично, якби була встановлена в телефоні ОСОБА_17 ) не могла бути видаленою, адже востаннє абонент ОСОБА_14 був у мережі 26 листопада 2020 року о 08:16 (фото переписки у месенджері «Телеграм» відповідно з протоколом огляду телефону свідка ОСОБА_12 від 26 листопада 2020 року) тоді коли в цей час 26.11.2020 року починаючи з 08:10 ОСОБА_14 вже не мав доступу до свого телефону через проведенння обшуку працівниками прокуратури Черкаської області.

Також, при розгляді вказаної скарги просив врахувати СМС повідомлення в програмі «Телеграм» про нового зареєстрованого 25.11.2020 абонента ОСОБА_17 яке отримали його колеги по роботі ( ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ), які користуються вказаною програмою, а також про останній час перебування в мережі ОСОБА_17 26.11.2020 о 08:16 (скріншот повідомлення ОСОБА_18 додається).

Крім того, згідно з протоколом огляду телефону від 06.01.2021 року, що належить ОСОБА_15 , проведеному в Черкаському НДЕКЦ МВС старшим слідчим в ОВС СУ ГУНГІ в Черкаській області ОСОБА_4 за участю спеціаліста головного судового експерта відділу КТ та ТД Черкаського НДЕКЦ МВС ОСОБА_16 , підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 виявлено пропущені виклики від абонента « ОСОБА_20 » ( ОСОБА_12 ) 25.11.20 16:53 та 25.11.20 18:29.

Це пояснюється тим, що дізнавшись, від ОСОБА_12 , що вона хоче вручити йому подарунок, який купила в «Епіцентрі», ОСОБА_14 категорично відмовився від зустрічі і надалі ігнорував вхідні дзвінки від неї, що засвідчено в протоколі огляду телефону від 06.01.2021 року.

Під час проведення обшуку 26.11. 2020 з 08.26 по 11.00 в будівлі 131 по АДРЕСА_1 в кабінеті № 201 було намагання слідчими виявити (в документах на столі, шкафу, сейфу, папках) укладений 25.11.2020 р. за результатами аукціону договір оренди земельної ділянки водного фонду (ставка) між ОСОБА_12 та Черкаською ОДА в особі заступника директора Департаменту АПР Точеного І - який нібито останній тримав для передачі вказаного договору ОСОБА_12 в обмін на отримання неправомірної вигоди.

Отримавши відмову зустрітися вечером 25.11.2020 року та ігнорування ОСОБА_21 телефонних дзвінків, ОСОБА_12 26.11. 2020 року о 08.10 ранку занесла до службового кабінету ОСОБА_17 невідомий поліетиленовий пакет і без дозволу залишила на столі з словами: «вот вам подарок с «Епіцентра!». На зауваження, що цього не потрібно робити і прохання негайно забрати пакет - не реагувала і відразу залишила кабінет. Пакет був переміщений зі столу поряд на підлогу, так як його вміст був невідомим і залишений він в супереч волі ОСОБА_17 , а відразу після виходу ОСОБА_12 з кабінету,останній був затриманий.

Наведені факти та аргументи, які підтверджені матеріалами кримінального провадження спростовують звинувачення у висунутій підозрі ОСОБА_22 .

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий - питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні "Нечипорук і Йонкало проти України" (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32)

При розгляді та вирішенні слідчим суддею скарг на повідомлення про підозру мають обов`язково має вирішуватися як питання права, так і питання факту, адже це відповідає суті оскарження повідомлення про підозру як недопущення притягнення до кримінальної відповідальності невинуватої особи.?

Таким чином, перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри має стати бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування та засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження - щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

На підставі викладеного просив скасувати повідомлення про підозру від 26.11.2020 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000136 внесеному до ЄРДР 02.10.2020за ч. 3 ст. 368 КК України та зобов`язати слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення є ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру від 02.10.2020 ОСОБА_6 .

В судовому засідання скаржник ОСОБА_6 підтримав доводи викладені в скарзі та просив її задоволити. Додатково пояснив, що все було провокацією, він ніяк не міг вплинути на результати аукціону, в його телефоні відсутній месенджер «Телеграм». Крім того він отримує заробітну плату в достатньому для нього розмірі. Покази свідків в даному кримінальному провадженні це фальсифікація.

Адвокат скаржника ОСОБА_5 підтримав доводи викладені в скарзі. Додатково пояснив, що він не погоджується з позицією прокурора та слідчого, оскільки при врученні підозри мають бути підстави та зібрано всі докази, а не збирати докази після вручення підозри. Зараз підозра ґрунтується на припущеннях. Ними надано докази, які спростовують обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального провадження.

Прокурор Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_6 та доводів викладених в ній. Додатково посилався на те, що підозра вручена обґрунтовано, питання обґрунтованості підозри досліджувалось слідчим суддею при обранні 27.11.2020 року запобіжного заходу ОСОБА_6 . Докази надані стороною захисту на спростування висунутої підозри, не досліджені та не перевірені в повній мірі.

Слідчий ОСОБА_4 заперечував проти доводів викладених в скарзі, просив відмовити ОСОБА_6 в скасуванні підозри, оскільки вона є обґрунтованою та доведеною, зібраними в ході слідства, належними доказами та показами свідків. На теперішній час ще перевіряється ряд обставин, за результатами чого слідством буде прийнято відповідне рішення. Обґрунтованість підозри перевірялась слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали скарги, виходить з наступного.

Встановлено, що слідчим управління ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000136 від 02.10.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

26.11.2020 року в даному кримінальному провадженні прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При отриманні підозри ОСОБА_6 було зазначено, що з оголошеною йому підозрою він незгідний, її формулювання не відповідає фактичним обставинам, які відбувались в період часу вказаний і підозрі, підозра є необґрунтованою.

Як вбачається з ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.11.2020 року по справі №711/8201/20 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , яка набрала законної сили, в мотивувальній частині ухвали зазначено :

«Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Згідно положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати 2-х місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати 6-ти місяців. По закінченні цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження являється доцільним покладення на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з його боку переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком 60 днів без застосуванням засобів електронного контролю, з покладанням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, тому клопотання підлягає до часткового задоволення.».
Обставини вручення повідомлення про підозру, встановлених в ухвалі по справі №711/8201/20 (суддя ОСОБА_23 ), в судовому засіданні про скасування підозри відносно ОСОБА_6 учасниками судового засідання не оспорювались.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Норми щодо повідомлення про підозру визначені у статтях 276-279 КПК України.

Варто звернути увагу, на те що положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п. 14 ч.1 ст. 3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України). Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» -є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення, зокрема і вимозі дотримання порядку здійснення повідомлення про підозру. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є 1) особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як передбачено статтею 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

З огляду на зазначені норми закону, логічним є висновок про те, що чинний КПК України вирізняє повідомлення про підозру як окремий письмовий процесуальний документ. При цьому, положеннями ст. 278 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про підозру.

Так, ч.1 ст. 278 КПК визначено порядок здійснення повідомлення про підозру та обов`язок роз`яснення прав підозрюваного, а саме: письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК).

Таким чином, системний аналіз вказаних вище положень КПК України вказує на те, що поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура), оскільки для цього у чинному КПК законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру». КПК України передбачена можливість оскарження повідомлення про підозру щодо його змісту, а також щодо належності особи, яка його складає, в контексті положень ст. 277 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя має діяти лише на підставі, у межах, і у спосіб, визначений законом, а відступ від цього правила має зумовлюватися виключними підставами, оскільки це може порушувати існуючий баланс між суспільним інтересом щодо необхідності ефективного здійснення досудового розслідування і правом особи на ефективний захист в межах кримінального провадження.

Розглянувши скаргу, слідчий суддя дійшов до висновку, що відсутні підстави для скасування повідомлення про підозру , оскільки його зміст відповідає положенням ст. 277 КПК України.

Щодо доводів скарги про те, що відсутні належні докази для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який інкримінується йому органом досудового розслідування, а також підозра є передчасною та оголошеною без дослідження в повному обсязі всіх доказів та перевірки всіх фактів та обставин вчинення даного кримінального правопорушення, то, не вдаючись до оцінки доказів щодо винуватості чи невинуватості особи у вчиненні вказаного злочину, слід зазначити, що 26.11.2020 року ОСОБА_6 було вручене повідомлення про підозру (за ч.3 ст. 368 КК України), і надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Крім того, з огляду на доводи скаржників щодо питання складу злочину, передбаченого, в даному випадку ч .3. ст. 368 КК України, то слідчий суддя вважає, що оцінки доказів мають бути предметом дослідження судом при розгляді провадження по суті в контексті аналізу належності, допустимості отриманих доказів, враховуючи, що одним із обов`язкових критеріїв такої допустимості є критерій здобуття доказу уповноваженою законом особою.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши обставини справи за скаргою, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 303-307, 309, 278, 276, 277, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 24.02.2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1