КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 у невстановлений слідством час 2000 року, у невстановленому слідством місці, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на отримання диплому за кваліфікацією економіста, замовив у невстановленої слідством особи виготовлення диплому, до якого будуть внесенні завідомо неправдиві відомості щодо закінчення ОСОБА_6 Київського національного торгівельно-економічного університету за спеціальністю «Економіка і підприємство» за кваліфікацією економіста, для чого останній надав власні анкетні дані.
В подальшому, у невстановлений слідством час, у серпні 2000 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, ОСОБА_6 отримав від невстановленої слідством особи завідомо підроблений офіційний документ, а саме диплом спеціаліста про здобуття вищої освіти серії НОМЕР_1 від 25 червня 2001 року за спеціальністю «Економіка і підприємство» за кваліфікацією економіста, виданий на ім`я ОСОБА_6 , в якому містяться завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_6 закінчив Київський національний торгівельно-економічний університет за спеціальністю «Економіка і підприємство» 25.06.2001 року та йому присвоєно кваліфікацію спеціаліста економіста, за що останній передав невстановленій слідством особі грошову винагороду в розмірі 1000 доларів США.
Згідно листа Київського національного торгівельно-економічного університету №638/08-01 від 03.03.2020 року встановлено, що гр. ОСОБА_6 серед базового випуску студентів 2001 року не значиться, диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 від 25.06.2001 року за спеціальністю «Економіка і підприємство», не видавався.
В подальшому, у невстановлений день та час жовтня 2019 року, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні Міністерства оборони України, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою отримання права обіймати певну посаду критерієм для якої є обов`язкова наявність вищої освіти економічно-фінансового напрямку, а саме посада головного спеціаліста відділу соціальних виплат управління соціальних виплат департаменту фінансів МОУ ОСОБА_6 надав підроблений офіційний документ, який видається певною установою та надає права, а саме диплом спеціаліста про здобуття вищої освіти серії НОМЕР_1 від 25 червня 2001 року за спеціальністю «Економіка і підприємство», виданий на ім`я ОСОБА_6 , в якому містяться завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_6 закінчив Київський національний торгівельно-економічний університет та йому присвоєно кваліфікацію економіста.
Згідно листа Київського національного торгівельно-економічного університету №638/08-01 від 03 березня 2020 року встановлено, що гр. ОСОБА_6 серед базового випуску студентів 2001 року не значиться, диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 від 25 червня 2001 року за спеціальністю «Економіка і підприємство», не видавався.
В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2020 року змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Перший заступник керівника Київського міського прокурора ОСОБА_10 подав зміни до апеляційної скарги прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 , у яких просить вирок щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
За ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_6 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що судом не враховано вимоги п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки на день розгляду судом вказаної справи з часу вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, сплинуло понад 3 роки, справа за цією нормою закону підлягає закриттю. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
Окрім того, апелянт вважає, що суд неправильно призначив остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначив покарання в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, хоча найбільш суворе покарання призначене судом окремо за злочин становить штраф у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу із змінами, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає до задоволення частково, а вирок суду зміні, виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень ґрунтується на доказах, перевірених судом у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та не заперечується в апеляції прокурора, як і висновок про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Доводи прокурора про безпідставне незастосування судом закону, який підлягав застосуванню, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
Так, оскаржуваним вироком встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 вчинив в жовтні 2000 року.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості.
Згідно з ч.1 п. 2 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Отже, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України було вчинено ОСОБА_6 у 2000 році, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказаним кримінальним правопорушенням, який відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить три роки минув, підстав для зупинення чи переривання перебігу давності не встановлено, тому ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання на підставі ч. 5 ст.74 КК України.

Разом з тим, суд першої інстанції не застосував відносно ОСОБА_6 кримінальний закон, який підлягав до застосування відповідно до встановлених обставин провадження, а саме: ч. 5 ст. 74 КК України, відтак вирок підлягає до зміни.

Позаяк, ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання за ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України згідно з вимогами ч. 5 ст. 74 КК України, то відпадає підстава для призначення йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, відтак з резолютивної частини вироку необхідно виключити призначення покарання за правилами ст. 70 КК України.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора в частині призначення ОСОБА_6 покарання ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки прокурор просить призначити таке ж покарання, як призначив суд першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора із змінами задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України змінити.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання, призначеного за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку призначення покарання на підставі ст. 70 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №760/8524/20

Провадження № 11-кп/824/97/2021 Категорія КК: ч.4 ст. 358
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1