Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1928/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000260 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого, засуджено

- за ч. 2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_7 визначено відраховувати з дня ухвалення вироку.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «ulefone» та сім карту оператора «Київстар» - конфісковано.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувався.

встановила:

Згідно вироку, 22 травня 2020 року близько 13 години ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , до якого останній прийшов у гості, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись тимчасовою відсутністю сторонніх осіб та тим, що ОСОБА_10 вживши спиртні напої спав і не звертав на нього уваги, шляхом вільного доступу таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 грн., які знаходились між сторінками паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_10 , що зберігався в сорочці ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_7 покинув будинок та розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_7 таємно викрав чуже майно (грошові кошти), чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 4000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судом та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого

Вказує, що судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Овуцького районного суду від 12.09.2016 року до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.03.2019 року ОСОБА_7 умовно -достроково звільнено від відбування покарання строком на 10 місяців 2 дні.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, не врахував, що ОСОБА_7 неодноразово засуджувався, у тому числі за вчинення злочинів проти власності, покарання, призначені за попередніми вироками, не досягли своєї мети по виправленню ОСОБА_7 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Зазначає, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, суд зазначених обставин не врахував.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_7 , в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого які заперечували щодо задоволення вимог прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України та призначене покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суд призначив ОСОБА_7 м`яке покарання та невірно застосував положення ст. 75 КК України, то вони на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Як випливає зі змісту ст. 75 КК України, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

Суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання на думку колегії суддів врахував вказані вимоги закону.

Покарання ОСОБА_7 на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України відноситься до категорії нетяжких, обставини що пом`якшують його покарання щире каяття, обставину, що обтяжує його покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, не одружений, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 з дитинства страждає на легку розумову відсталість в ступені помірно-вираженої дебільності, з емоційно-вольовою нестабільністю, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, проживає разом з батьком ОСОБА_11 , який є інвалідом другої групи та братом ОСОБА_12 , який є інвалідом першої групи здійснюючи за ними постійний нагляд.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні ОСОБА_7 покарання пов`язаного з позбавленням волі.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для визнання призначеного ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 75 КК України явно несправедливим через його м`якість, а також не вважає, що суд першої інстанцій неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 408 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: