Провадження № 1-кп/331/126/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у залі суду кримінальне провадження № 0002241 від 10.10.2018 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2018 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень раніше йому незнайомому ОСОБА_6 , в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому підґрунті, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, наніс йому почергово не менше чотирьох ударів взутою ногою в область обличчя, чим спричинив потерпілому закритий перелом гілки нижньої щелепи на рівні 3,4 зубів праворуч; закритий перелом суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч, синець навколо лівої очниці з переходом на виличну та щічну ділянки, та на область шиї зліва і передню поверхню грудної клітки на рівні 1-го ребра, синець навколо правої очниці, синець в ділянці підборіддя праворуч; садно в міжбрівній ділянці, садно в ділянці скату носа, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи в проекції 1-2 зубів зліва, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав та пояснив, що він мешкає у будинку АДРЕСА_3 . 09.10.2018 він повертався додому із магазина та йшов вздовж свого будинку до під`їзду, коли побачив, що з лавки біля під`їзду підводиться чоловік, підходить до нього та замахується кулаком, намагаючись нанести удар. Для захисту свого здоров`я, він наніс удар кулаком руки в обличчя потерпілого, той відійшов назад та сів на лавку. Він роздивився чоловіка та побачив, що у нього на обличчі кров, тоді він вирішив надати йому допомогу та став викликати швидку медичну допомогу, але у цей момент з під`їзду вийшли родичі потерпілого та стали його звинувачувати у нападі та побитті потерпілого. Але це була неправда, так як потерпілий перший підійшов до нього із криками та наміром його побити. Припускає, що від його удару не могли утворитися усі пошкодження, які були у потерпілого, ймовірно, його побив хтось раніше. Ногою він жодних ударів не наносив. Тому не вважає себе винуватим у цьому злочині, цивільний позов також не визнав. Не заперечував факт, що у той вечір напередодні вживав алкогольні напої.

Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 09 жовтня 2018 року він приїхав до своїх знайомих у справах разом із дружиною в Олександрівський район м. Запоріжжя. Він залишився сидіти на лавці, а дружина пішла до квартири. У той момент, коли він розмовляв по мобільному телефону, то відчув удар в обличчя, від якого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив молодого хлопця, який знову наніс йому удар ногою в обличчя. У цей момент із під`їзду вийшла його дружина, стала вимагати припинити незаконні дії, хлопець дивно реагував, бігав поруч із лавкою та ще раз встиг його вдарити. Далі дружина викликала швидку допомогу, яка його забрала до лікарні. В результаті нападу у нього була зламана щелепа, струс головного мозку, зламані зуби. Після травми у нього виявили захворювання очей та він переніс оперативне втручання. Тривалий час він відчував біль та страждання через перенесену травму та оперативне втручання, на сьогодні він не може викладати лекції через перелом щелепи та зміну вимови. Також в результаті побиття його мобільний телефон був пошкоджений та він не може ним користуватися. До сьогодні він так і не зрозумів причину нападу на нього. Спочатку йому здалось, що хлопець хоче заволодіти його телефоном, але потім з`ясувалось, що нічого не зникло. Раніше хлопця він не бачив та не знає, ніякого спілкування із ним до подій у нього не було. Просив задовольнити цивільний позов, який був ним заявлений, у повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що у жовтні 2018 року вона із чоловіком повернулись із санаторію та поїхали до свого знайомого, щоб забрати кота додому. Чоловік залишився сидіти на лавці біля під`їзду, а вона піднялась до квартири. Коли вона повернулась, то побачила, що її чоловік сидить на лавці, а його голова опущена донизу, на одязі видніються сліди крові. Вона стала розпитувати, що сталось, чоловік відповів, що його побили. У цей момент до них підійшов невідомий хлопець та став викрикувати: «Что? Получил?», а далі продовжив бігати коло них та голосно кричати. У якійсь момент вона відволіклась на телефонний дзвінок та побачила, як хлопець наносить удар ногою в обличчя її чоловіку, далі починає телефонувати до поліції та вимагати їх приїхати. Також той відбіг до гаражів та став бити ногами по воротах. Коли приїхали медики та стали оглядати чоловіка, хлопець їм заважав працювати, підбігав до них, стукав по автомобілю. Хлопець поводив себе неадекватно та агресивно, вона бачила, що у нього розширені зіниці очей. Від чоловіка вона дізналась, що він сидів на лавці та спілкувався телефоном із сином, коли до нього підійшов хлопець та наніс удар в обличчя. Причини таких дій нападника він не зрозумів. Після подій чоловік тривалий час лікувався на стаціонарі, через перелом щелепи не міг їсти, тому вона приходила його годувати та допомагати, через зміну раціону харчування у нього загострились захворювання шлунку. На сьогодні різко погіршився зір та виникли супутні захворювання. Ними були витрачені додаткові кошти на лікування та відновлення здоров`я.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він знайомий із родиною потерпілого, восени вони залишили йому на тимчасову перетримку кота у зв`язку із виїздом на лікування до санаторію. Ввечері після повернення з відпочинку вони прихали до нього за котом. Він їх зустрів, ОСОБА_6 залишився на лавці біля під`їзду, а ОСОБА_7 пішла з ним до квартири. Коли вони спустились назад, то побачили, що ОСОБА_6 сидить на лавці весь у крові, тому стали викликати швидку допомогу. У цей момент до них підійшов невідомий хлопець, став викрикувати погрози та вдарив потерпілого ногою у ліву частину обличчя. Він став телефонувати сину потерпілого та розказав про ситуацію, той був буде здивований, оскільки лише три хвилини потому спілкувався із батьком телефоном, все було добре. Хлопець відійшов недалеко та продовжив кричати та бити ногами по воротах гаражів, а потім заснув біля столу на подвір`ї, де його і знайшли працівники поліції. Потерпілий не міг пояснити поведінку хлопця та причину свого побиття, зазначав, що сидів на лавці та розмовляв по телефону, коли відчув удари.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 зазначив, що у той вечір він шукав місце у дворі будинку, щоб вжити алкогольні напої та сів на лавку біля одного з під`їздів. Бачив, як на лавці у іншого під`їзду сидить чоловік похилого віку. Далі він побачив, як молодий хлопець наніс удар цьому чоловікову, причину такої поведінки він не зрозумів, але чув якусь розмову на підвищених тонах. У судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_3 схожий на того молодого хлопця, але він не впевнений. До кінця конфлікту він поруч не перебував, а вирішив піти у інші місце, щоб не наражатися на небезпеку.

Крім того винуватість ОСОБА_3 у скоєні інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.10.2018, згідно якого ОСОБА_6 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження булі під`їзду будинку АДРЕСА_2 (а.с. 102)

- висновком судово-медичної експертизи № 1299 від 07.11.2018, згідно якої виявлені у ОСОБА_6 закритий перелом гілки нижньої щелепи на рівні 3,4 зубів праворуч; закритий перелом суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч, синець навколо лівої очниці з переходом на виличну та щічну ділянки, та на область шиї зліва і передню поверхню грудної клітки на рівні 1-го ребра, синець навколо правої очниці, синець в ділянці підборіддя праворуч; садно в міжбрівній ділянці, садно в ділянці скату носа, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи в проекції 1 -2 зубів зліва, в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день. Виявлені тілесні ушкодження утворились не менше ніж від чотирьох травматичних впливів (а.с. 105-107)

- протоколом слідчого експерименту від 28.12.2018 за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого останній на місці вчинення кримінального правопорушення показав механізм нанесених йому пошкоджень, відеозапис якого відтворений у судовому засіданні (а.с. 108-120)

- висновком комплексної експертизи № 184/к від 20.06.2019, згідно якої виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження утворились за механізмом тупої травми, внаслідок дії тупих твердих предметів, індивідуалізуючи ознаки яких, в ушкодженнях відображено не було. Співставляючи локалізацію і характер ушкоджень у ОСОБА_6 з механізмом їх утворення за його показами, комісія вважає, що можливість утворення ушкоджень в ділянці обличчя при обставина, на які вказує потерпілий під час слідчого експерименту, не виключається ( а.с. 123-129)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2019, під час якого свідок ОСОБА_8 впізнав особу на фото № 3 чоловіка, який наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 біля під`їзду будинку ( а.с. 130-132). На фотознімку під номером 3 зображений ОСОБА_3

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.08.2019, під час якого свідок ОСОБА_9 впізнав особу на фото № 2 чоловіка, який наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 біля під`їзду будинку ( а.с. 133-135) На фотознімку під номером 2 зображений ОСОБА_3

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.10.2018, згідно якого ОСОБА_3 , перебував у стані алкогольного сп`яніння ( а.с. 140)

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 висловив свою версію подій, вказавши, що потерпілий перший напав на нього із криками та намагався завдати удар, тому він був вимушений захищатися, визнає, що завдав лише один удар кулаком руки по обличчю потерпілого з метою захисту, інших ударів (у тому числі і ногами) не наносив, тому не вважає себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

На підтвердження своєї версії подій обвинувачений та захисник просили допитати у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , що було задоволено судом, однак до суду вказаний свідок не з`явилась, судові виклики були отримані свідком, ухвала суду про її примусовий привід виконана не була, ухвала суду про покладення обов`язку на сторону захисту на забезпечення явки свідка також не виконана.

Відповідно до ст.. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, враховуючи той факт, що судом було надана можливість захиснику та обвинуваченому допитати у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 ( а саме: 06.11.2020, 07.12.2020, 27.01.2021, 16.03.2021 та 12.04.2021), однак свідок до суду не з`явилась, при цьому судом були створені необхідні умови для виклику свідка ( неодноразово надіслані судові виклики та винесена ухвала про примусовий привід свідка), тому суд вважає, що стороною захисту не було надано жодних доказів на підтвердження власної версії подій, викладеної під час судового засідання.

В той же час, аналіз досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про хибність доводів обвинуваченого щодо своєї непричетності до нанесення тілесних ушкоджень з огляду на те, що як допитаний під час судового засідання потерпілий ОСОБА_6 , так і свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначили, що у їх присутності ОСОБА_3 наніс потерпілому удар ногою у ділянку обличчя, при цьому на той час у потерпілого вже були наявні тілесні ушкодження та кров, а поведінка ОСОБА_3 та його висловлювання на адресу потерпілого, свідчили про те, що останній незадовго мав спілкування та конфлікт із ОСОБА_6 .. Зазначені обставини підтверджуються і протоколом слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_6 , який як під час судового засідання, так і на досудовому розслідуванні надавав ті самі пояснення, які узгоджуються із іншими доказами по справі.

До того ж свідок ОСОБА_9 , який є незацікавленою особою, у судовому засіданні підтвердив, що бачив, як молодий чоловік наніс удар у ділянку обличчя чоловіку похилого віку, який сидів на лавці біля під`їзду, при цьому цим діям перебувала розмова на підвищених тонах.

Таким чином, під час судового засідання судом не отримано жодного доказу того факту, що потерпілий, будучи особою похилого віку ( 1953 року народження) та інвалідом 3 групи, став ініціатором конфлікту із ОСОБА_3 та вчинив напад на останнього. Таким чином, у даному випадку жодних об`єктивних даних про те, що ОСОБА_3 перебував у стані необхідної оборони, судом не отримано, таким чином версія обвинуваченого не заслуговує на увагу та відкидається судом.

Таким чином, оцінивши усі надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 122 ч. 1 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, осбатвини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена, має постійне місце проживання, але офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває, власної родини не має.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати принципам та меті його призначення. Однак, враховуючи особу винного та дані про його біографію, на підставі ст.. 75, 76 КК України суд вважає доцільним призначити покарання із випробуванням.
Розглядаючи цивільний позов, заявлений потерпілим, суд приходить до висновку, що цивільний позов у частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння,

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_12 після отриманих травм знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.10.2018 до 19.10.2018 року, а у подальшому 17.10.2018 проходив лікування у стоматолога з приводу видалення двох зубів. За час лікування потерпілим було витрачено 3837,25 грн, що підтверджується відповідними квитанція.

Також потерпілий зазначив, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , у нього розвинулось супутнє захворювання відшарування сітківки, внаслідок чого проведено оперативне втручання, на яке він витратив 21122 грн. Однак, враховуючи висновок експерта № 1299 від 07.11.2018, згідно якого не було встановлено жодних пошкоджень очей, окрім синців, відсутність будь-яких звернень та обстежень до лікаря-офтальмолога за час стаціонарного лікування, а також беручи до уваги, що погіршення зору відбулось у потерпілого після 14.01.2019 ( що зафіксовано у медичній документації а.с. 21) та відсутність будь-яких документів, які б підтверджували, що зниження зору та необхідність проведення оперативного втручання сталось саме через отримані травми 09.10.2018, тому підстав для стягнення із ОСОБА_3 на користь потерпілого вартості лікування у лікаря-офтальмолога немає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Як на спричинення обвинуваченим потерпілому моральної шкоди, останній посилається на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого, в нього порушився нормальний спосіб життя, оскільки він вимушений був скористатися допомогою родичів щодо свого догляду під час лікування (не міг самостійно приймати їжу), отриманні фізичні ушкодження призвели до тривалого лікування завданих травм, він зазнав сильних страждань, які полягають у больових відчуттях, неможливості приймати їжу через перелом щелепи, втрату двох зубів, та тривале відновлення після подій.

За таких обставин, суд находить вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди частково обґрунтованими, та з врахуванням розумності, достатності та співмірності вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 до 30000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо він на протязі двох років випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 та п. 2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.
Нагляд за ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.
Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 3837,25 грн., моральну шкоду від злочину у розмірі 30000 грн., а всього 33837,25 грн. (тридцять три тисячі вісімсот тридцять сім гривень 25 коп.)
В іншій частині позову відмовити
Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву

Суддя: ОСОБА_1