Справа № 755/4718/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 ,
Провадження № 11-кп/824/1826/2021 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року, якою продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 19 березня 2021 року включно, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0004972 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч. 3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч. 3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч. 3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч. 3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, п.п.3 , 6, 9, 12, ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 190, ч .4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.146, ч.3 ст.146, ч.3ст.27, ч. 3 ст. 146, ч.3 ст.27, п.п.3, 6, 9, 12, ч.2 ст. 115 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст. 146, ч.3 ст.146, ч.3 ст.146, п.п. 3, 6, 9, 12, ч. 2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257,ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, п.п. 3, 6, 9, 12, ч. 2 ст.115 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3ст.146, п.п. 3, 6, ч. 2 ст.115 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 рокупродовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, до 19 березня 2021 року включно.

Не погоджуючись з ухвалаю суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити ОСОБА_12 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що прокурором не доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та не встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час знаходиться під вартою, а тому ті ризики, на які вказує прокурор на даний час відпали.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду, зокрема, про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що в поданій апеляційній скарзі захисник не порушує питання про розгляд апеляційної скарги за її участю, не надходило таких клопотань і від інших учасників судового провадження, колегія суддів вважає за можливе розгляд провадження здійснювати без участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час розгляду суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, може ухилятися від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, серед яких п.3,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, має високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання його винуватим, може бути засудженим до позбавлення волі на тривалий термін.
У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними. При апеляційному розгляді встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, суворість покарання за кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , його можливість переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, до обвинуваченого ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Доводи захисника про тривале перебування ОСОБА_7 під вартою не можуть слугувати підставою для зміни щодо нього запобіжного заходу, оскільки в даному випадку тримання під вартою не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та осоновоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками їх розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 19 березня 2021 року - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: