Провадження № 1-кс/638/1671/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001045 від 16.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, у відношенні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Марокко, уродженця Марокко, з середньою освітою, не працюючого, раніше не засудженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , без застосування застави.

Клопотання мотивоване тим, що 15.07.2021 приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір вчинення злочину, діючи з корисних мотивів, прибув до квартири АДРЕСА_1 та подзвонив у дзвінок. Двері квартири відкрив ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів дістав з карману предмет, схожий на ніж, та з метою подолання волі останнього до опору, приставив його до шиї потерпілого та став вимагати від ОСОБА_8 передати йому наявний в нього мобільний телефон марки «Apple - IPhone XS». Продовжуючи свій умисел та демонструючи готовність до застосування предмета, схожого на ніж, у разі відмови виконання вимог, вдарив рукояткою предмета, схожого на ніж, по голові ОСОБА_8 , та вирвав з рук останнього мобільний телефон марки «Apple - IPhone XS», об`ємом пам`яті 64 ГБ., вартістю зі слів потерпілого 15000 грн.

В цей час з кімнати до вхідної двері вийшли знайомі потерпілого та словами намагались зупинити ОСОБА_6 , однак останній, не звертаючи уваги, пригрозив їм розправою, та, продовжуючи свої злочинні дії, силою дістав з кишені шорт ОСОБА_8 , гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 8000 грн., які забрав собі. Продовжуючи свій злочинний намір вчинення злочину, діючи з корисних мотивів, погрожуючи фізичною розправою приставив предмет, схожий на ніж, до шиї ОСОБА_8 та вдарив його кулаком у лівий бік, почавши вимагати від потерпілого назвати айклауд від мобільного телефону.

ОСОБА_8 , сприймаючи дії ОСОБА_6 , як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, повідомив йому пароль від айклауда мобільного телефону. Крім того, ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний намір, забіг до кімнати квартири АДРЕСА_1 та схопив зі стола ноутбук марки «Lenovo Ideapad», вартістю зі слів потерпілого 36000 грн.

Після чого ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 59000 гривень.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України (розбій), а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

15.07.2021 року о 23:17 год. громадянина ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України. 16.07.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, слідчий обґрунтовує зібраними під час досудового розслідування матеріалами, як окремо, так і усіма у сукупності, а саме: свідченнями потерпілого ОСОБА_9 , допитами свідків, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.07.2021 року, протоколами огляду місця події, в ході якого вилучено предмет, схожий на ніж.

Крім того, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1- 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків в цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Зазначені ризики підтверджуються наступними фактичними даними.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 є громадянином іншої держави, а саме ОСОБА_10 , та може без перешкод виїхати за межі України, офіційно не працює, джерела законного отримання доходів не має, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, та перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність. Крім того, на теперішній час місце находження частини речових доказів по кримінальному провадженню не встановлено, тому підозрюваний, перебуваючи на свободі, може їх приховати та знищити, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та викладені в ньому доводи та просив суд застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без права внесення застави.

Захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилаючись на недоведеність ризиків та необґрунтованість підозри. Зазначив, що підозрюваний приходив до потерпілого не 15.07.2021, а 14.07.2021. В період часу з 15.00 до моменту затримання 15 липня 2021 підозрюваний знаходився на ОСОБА_11 водосховищі, що можуть підтвердити свідки, проте, дана обставина йому стала відома від підозрюваного під час судового засідання. ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має намір допомагати органам досудового розслідування. Просив суд обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт у нічний час.

Підозрюваний підтримав позицію захисника. Зазначив, що він заходив на квартиру до потерпілого 14.07.2021, оскільки з ним проживають знайомі йому співмешканці. Речі потерпілого він не брав. Проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 близько два місяці в квартирі, яку орендує.

Суд, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, дійшов висновку щодо задоволення клопотання з наступних підстав.

Під час розгляду даного клопотання судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0001045, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

16.07.2021 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 1, ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї (надалі Конвенція) є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 17 Закону України N° 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Положеннями ст. ст. 5, 18 Конвенції передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Згідно Постанови N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначений термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, зокрема: даними рапорту старшого інспектора ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 від 16.07.2021; даними протоколу огляду місця події (місцевості за адресою: АДРЕСА_3 ) від 16.07.2021, під час якого виявлено залізний ніж з пластиковою ручкою; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 16.07.2021; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 16.06.2021; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 16.06.2021; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 16.06.2021; даними протоколу допиту свідка; даними постанови про визнання речовим доказом від 16.07.2021.

З досліджених вищевказаних доказів вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, є обґрунтованою. Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри судом не приймаються, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що підозрюваний в період часу з 15.00 15.07.2021 до моменту затримання знаходився на території ОСОБА_11 лугопарку.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризиків, передбачених пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовано слідчим стосовно ОСОБА_6 наступним чином: може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років, існує імовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання буде переховуватися; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на потерпілого або свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; не має постійного місця проживання у м.Харкові та є громадянином іншої держави, що є суттєвими обставинами, в контексті ст. 177 КПК України, які сприятимуть ухиленню від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретних характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Марокко, громадянин Марокко, з середньою освітою, не працюючий, без визначеного постійного місця мешкання, раніше не засуджений.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Отже, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є підстави вважати, що він, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, будучі громадянином іноземної держави без визначеного постійного місця проживання, з метою уникнення від відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

Також, враховуючи обставину, що підозрюваний знайомий з потерпілим та свідками, існує ризик, що він може незаконно впливати на потерпілого або свідків, у тому числі з метою здійснення впливу чи тиску для зміни наданих у ході досудового розслідування показань.

Враховуючи, що речі, які були об`єктом посягання злочину, під час затримання та огляду місця події не були виявлені у підозрюваного, існує ризик їх знищення або приховування з метою перешкоджання встановлення обставин кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує відомості, який надав підозрюваний у судовому засіданні, відносно того, що потерпілий начебто займав у нього грошові кошти у розмірі 10 000 грн. та не повернув їх. Проте, попередня вартість речей, якими заволодів підозрюваний, значно перевищує суму боргу, вказану ним у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (корисливого злочину), оскільки він не має офіційного місця роботи та офіційного джерела доходу.

Таким чином, суд вважає доведеним наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, якими прокурор обгрунтовує своє клопотання.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а належність, допустимість та достатність доказів здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року. Так, суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України» слідчим суддею перевірено можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При цьому, перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, слідчим суддею, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано: 1) відношення підозрюваного до пред`явленої підозри (прийнято позицію щодо не визнання своєї причетності до інкримінованого кримінального правопорушення, вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років); 2) вік (є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність); 3) стан здоров`я (відомостей про наявність захворювань, які б перешкоджали утриманню в установі попереднього ув`язнення не надано); 4) відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного: не одружений, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, відрахований з вищого навчального закладу; офіційно не працюючий, не має постійного доходу. Ці обставини оцінені слідчим суддею як такі, що не є стримуючими факторами для застосування підозрюваним перешкод у проведенні досудового розслідування, а тому є недостатніми для застосування відносно нього запобіжного заходу в виді домашнього арешту, про що заявлено підозрюваним та його захисником.

Згідно з п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Враховуючи фактичні обставини та вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 вказаного вище кримінального правопорушення, характер вчиненого діяння, особисті та соціальні обставини життя ОСОБА_6 , наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, передбачені пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваним та його захисником під час розгляду даного клопотання не наведено доводів та не надано належних доказів, що свідчать про необґрунтованість пред`явленої підозри та наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу. Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я до суду також не надано та не доведено.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

З аналізу даної норми вбачається, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, є зобов`язанням суду. Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_8 , з урахуванням положень, закріплених ч.3 та ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає підозрюваному заставу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001045 від 16.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, у відношенні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Марокко, уродженця Марокко, з середньою освітою, не працюючого, раніше не засудженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№ 27) строком на 60 (шістдесят) днів до 23 години 17 хвилин 12 вересня 2021 року включно, без визначення розміру застави.
Строк затримання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту фактичного затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 15 липня 2021 року з 23 год. 17 хв.

Зобов`язати прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича, члена сім`ї ОСОБА_6 або іншу особу за вибором підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу складено та проголошено «17» липня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1