Справа № 215/3148/21
УХВАЛА

13 травня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання засудженого ОСОБА_2 , 1989 р.н., про визнання незаконним відбування покарання у виді довічного позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною заявою, згідно до якої, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини просить визнати катуванням, нелюдським та таким, що принижує людську гідність, відбування покарання у вид довічного позбавлення волі з 22.06.2010 по даний час. .
Дослідивши матеріали заяви приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
1) про відстрочку виконання вироку;
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;
4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;
5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;
6) про звільнення від покарання за хворобою;
7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;
8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;
9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;
10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62
11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;
12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;
13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;
13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);
13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;
14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Разом з цим, питання щодо виду і розміру кримінального покарання суд вирішує при ухваленні вироку за результатами розгляду кримінального провадження або під час перегляду вироку в апеляційному чи касаційному порядку (ст.ст.371, 374, 424, 425 КПК України) .

У даному випадку доводи клопотання засудженого ОСОБА_2 не стосуються питань, передбачених ст.537 КПК України, а зводяться до незгоди з призначеним кримінальним покаранням, що не може бути предметом судового розгляду на стадії виконання вироку суду.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст.9 КПК України).
Згідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейська комісія у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» зазначила, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Тому, клопотання ОСОБА_2 підлягає поверненню заявнику без розгляду , оскільки не підлягає розгляду в порядку виконання вироку суду.
Також, слід відмітити, що відповідно до статті 19 Конвенції Європейський Суд створений для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї. Кожна особа може звернутися до Європейського Суду, якщо вважає, що вона особисто є жертвою порушення її прав чи свобод однією з держав сторін Конвенції.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.9,537, 539 КПК України ,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 - повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу протягом семи днів з дня її отримання.

СУДДЯ: