Справа № 467/57/21
Провадження № 1-кп/467/59/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000116, внесене до ЄРДР 19 грудня 2020 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Травневе Артемівського району Донецької області, громадянки України, працюючої штукатуром будівельно-монтажного управління відокремленого підрозділу «ЮАЕС», маючої середню спеціальну освіту, одруженої, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 19 грудня 2020 року о 14 годині 20 хвилин, перебуваючи на АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязнених відносин вчинила сварку з ОСОБА_6 , після чого у неї виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості останньому.

Реалізуючи свій злочинний намір, при цьому усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, їх караність, ОСОБА_5 умисно нанесла один удар долонею правої руки в область лівої частини обличчя ОСОБА_6 , чим спричинила останньому легке тілесне ушкодження у вигляді подряпини лівої щоки.

Допитана у суді обвинувачена ОСОБА_5 провину у вчиненні кримінального правопорушення визнала частково, показала, що 17 грудня 2020 року вона перебувала на роботі, коли о 12 годині її неповнолітній син повідомив про те, що потерпілий його ображав та смикав за куртку. 18 грудня 2020 року вона пішла до потерпілого, постукала в ворота, однак ніхто не вийшов. Наступного дня вона у дворі потерпілого почула голоси, гукнула потерпілого і попередила його про те, що якщо він ще раз зачепить її сина, то вона заявить до поліції. Коли вона повернулася йти до себе додому, потерпілий кинувся на неї з-за спини та штовхнув на землю, від чого вона впала та вдарилася спиною і головою. Потерпілий кулаком в обличчя придавив її до землі. При цьому вона почала відбивалася від нього та ненавмисно пошкрябала лівою рукою ліву щоку потерпілого. Коли на вулицю вийшов син потерпілого, він відтягнув потерпілого від неї. Після цього вона пішла додому та викликала поліцію.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченої своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її провина у скоєному підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом у судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 19 грудня 2020 року близько 13 години обвинувачена постукала у ворота його двору та покликала його. Коли він вийшов, вона почала обвинувачувати його в тому, що він ображає її дітей. Він відповів, що нікого з дітей за комір не брав, а лише зробив їм зауваження щодо собаки. Він не встиг нічого їй пояснити, як обвинувачена вдарила його по лівій щоці і почала дряпати його обличчя. Після того як він її відштовхнув обома руками, щоб вона не дряпалася, обвинувачена впала на землю на сідниці. Вийшов його син та розборонив їх. Далі обвинувачена пішла додому та приїхала поліція.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 19 грудня 2020 року він відпочивав вдома разом з батьком, коли почув стукіт у ворота. Потім він почув як обвинувачена сказала батьку: «Ми з Вами будемо сваритися». Він бачив, що обвинувачена нанесла декілька ударів обома руками по обличчю батька, після цього батько її відштовхнув, від чого обвинувачена впала на сідниці, а він став поміж батьком та обвинуваченою та почав тримати однією рукою батька, а іншою тримати обвинувачену, намагаючись їх розборонити. Йому відомо, що його батько робив зауваження дітям обвинуваченої щодо собаки.

За наведених обставин суд відкидає версію обвинуваченої про те, що потерпілий перший почав її спричиняти фізичний біль, а вона ненавмисно пошкрябала лівою рукою ліву щоку потерпілого тільки після цього та заперечення в частині пред`явленого обвинувачення щодо нанесення удару долонею правої руки в область лівої частини обличчя потерпілому, та приймає за основу версію потерпілого, виходячи з того, що показання потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_6 є детальними та послідовними, повністю узгоджуються між собою, а також з висновком експерта № 676 від 22 грудня 2020 року, наданого на підставі постанови начальника сектору дізнання Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 від 21 грудня 2020 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено подряпини лівої щоки, які могли утворитися 19 грудня 2020 року при обставинах, на які вказує потерпілий від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів) і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілому нанесено не менше однієї дії руками людини в область щоки.
Підстав сумніватись в показаннях потерпілого та свідка у суду немає, зважаючи на те, що вони були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги.
Враховуючи викладені обставини, суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Судом не встановлено обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 .

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує те, що остання скоїла кримінальний проступок, одружена, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, раніше не судима та вважає достатнім і доцільним для виправлення та перевиховання призначити їй покарання у виді штрафу.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої під час розгляду справи не обирався, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1