Справа № 461/3225/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/506/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

вищезгаданою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Львівської обласної прокуратури та СВ УСБУ у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2021 року, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та зобов`язати уповноважений орган внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що слідчий суддя, всупереч вимог чинного КПК України, здійснив оцінку доказів у справі, допустимість доведення яких віднесено до компетенції органів досудового розслідування.

Наголошує на тому, що жодна внутрішня інструкція прокуратури не може звільнити прокурора від обов`язку внесення відомостей про злочин до ЄРДР з подальшим визначенням органу досудового слідства, як цього вимагає ст. 214 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р(ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 15 квітня 2021 року ОСОБА_6 звернувся до керівника Львівської обласної прокуратури із завою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 109 КК України, вчиненого, на думку заявника, суддями та керівником обласної прокуратури. 20 квітня 2021 року начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 направлено дану скаргу начальнику СВ УСБУ у Львівській області. Однак станом на день звернення зі скаргою до слідчого судді (23 квітня 2021 року) відомості про кримінальне правопорушення не внесені до ЄРДР.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що викладені у заяві обставини, не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі конкретних відомостей, які б підтверджували реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомленні про злочин такі дані відсутні, то вони не можуть вважатись даними, що підлягають внесенню в ЄРДР.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги також те, що доводи заявника фактично зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями суддів під час здійснення ними правосуддя у справі. При цьому заявник не надав доказів того, що звертався з заявою про злочин, вчинений прокурором області.

Погоджується з таким висновком слідчого судді і колегія суддів апеляційного суду, оскільки, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення, така зводиться до незгоди із процесуальними рішеннями суддів, прийнятими під час здійснення правосуддя, при цьому матеріали скарги не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 звертався до правоохоронних органів з заявою про вчинення прокурором Львівської обласної прокуратури кримінального правопорушення, не надано такі докази і колегії суддів під час апеляційного розгляду, а тому наведене не може бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Оскільки колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4