Справа № 461/4548/21
Провадження № 1-кс/461/3140/21
УХВАЛА

10.06.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

слідчого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілої ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2020 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000077 від 22 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 с. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2021 року потерпіла у кримінальному провадженні № 0000077 від 22 січня 2021 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Галицького районного суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, яке було внесене до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 с. 286 Кримінального кодексу України.

Вимоги скарги вмотивовані тим, що висновки слідчого є передчасними, а постанова про закриття кримінального провадження є такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України. У матеріалах кримінального провадження існує чимало доказів (висновки судових експертиз), які викликають об`єктивні сумніви в правильності їх складання. Покази свідка ОСОБА_6 містять суперечливі дані, висновки експертів не враховують об`єктивних даних події кримінального правопорушення. Однак, слідчий не надаючи вищезазначеному належної оцінки виніс постанову про закриття кримінального провадження.
Представника потерпілої адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у скарзі та просив скасувати постанову про закриття.

Слідчий просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає, що така була винесена із дотриманням вимог КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши доводи скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000077 вважає, що таку слід задовольнити, скасувавши постанову про закриття кримінального провадження.

Копія оскаржуваної постанови у встановленому законом порядку потерпілому не направлялась, а отже визначений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк її оскарження не пропущений.
Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями КПК України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови), які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.
Так, відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.
Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).
Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.
Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).
Пунктом 3 ч.1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У розділі 3 Листа ВССУ від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що правова природа оскарження постанови про закриття кримінального провадження передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Згідно із ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до положень КПК України закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування і прийняття такого рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, що стосуються цього провадження, в їх сукупності.
Крім того, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.
Постанова слідчого є процесуальним рішенням, в якому встановлені обставини повинні бути викладені діловою мовою в логічній послідовності.
Судовим розглядом встановлено, що слідчими слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Львівській області розслідувалось кримінальне провадження № 0000077, внесене до ЄРДР 22 січня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за обставинами, що 21.01.2021 приблизно о 18:15 годині на автодорозі сполученням Львів-Краківець у селі Страдч Яворівського району Львівської області, водій автомобіля«VOLKSWAGENBORA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , рухаючись у напрямку до м. Яворів скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 який від отриманих травм помер на місці пригоди.
30 квітня 2021 року слідчим ВРЗСТ слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
В скарзі заявник зазначає, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без усунення розбіжностей в показах свідків, не виконані всі слідчі дії (не проведені експертизи за клопотання потерпілої), поставлені експертам питання не враховують всіх фактичних обставин події злочину, а відтак вихідні дані для експертиз є необ`єктивними що істотно вплинуло на висновки експертиз, проведених під час досудового розслідування.
Слідчий суддя погоджується з доводами потерпілої та її представника. Так, на обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження слідчий у постанові послався на покази свідка ОСОБА_6 , який показав, що 21.01.2021 він керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN BORA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ним правою смугою автодороги Львів-Краківець у напрямку до м. Яворова. Дорожнє покриття дороги знаходилось у вологому стані. Ніяких опадів на дворі не було. При проїзді ділянки вищевказаної автодороги в районі 19 км + 220 м у с. Страдч Яворівського району, він вів керований ним автомобіль із увімкненим ближнім світлом фар та швидкістю приблизно 50 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, а також дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», він побачив, як справа наліво по дорожній розмітці «зебра» проїзну частину дороги перетинає пішохід. Виявивши пішохода він забрав ногу з педалі газу та почав дещо пригальмовувати, приблизно до 45 км/год, а може навіть і не доходило до 45. Коли пішохід по дорожній розмітці «зебра» покинув його смугу руху, він дальше переставив ногу на педаль газу та продовжив свій рух набравши швидкість приблизно до 50 км/год. Наближаючись ближче до дорожньої розмітки «зебра», він несподівано для себе побачив, як із правого тротуару справа наліво дещо по діагоналі у швидкому темпі на його смугу, дещо дальше за пішохідним переходом появляється силует пішохода. Так, як відстань до пішохода була не великою, він навіть не встиг до наїзду застосувати екстреного гальмування. Наїзд на пішохода відбувся передньою лівою стороною керованого ним транспортного засобу.

В той же час, в протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 22 січня 2021 року (матеріали к/п а.с.72) зазначено, що він «…побачив, що на пішохідному переході нікого немає…». Таким розбіжностям у показах водія транспортного засобу - учасника ДТП, слідчим не надана оцінка, не з вказано, чому саме дані про перетин дороги пішоходом, якого бачив ОСОБА_6 покладені у висновок слідчого про закриття провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України висновок експерта є процесуальним джерелом доказів, встановлені вищевказаними висновками обставини стосуються предмету доказування у даному кримінальному провадженні, висновки отримані у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку, і за змістом відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України.
Слідчий суддя також погоджується з позицією потерпілої, що у постанові слідчого не зазначено мотивів прийняття висновків експертиз, зроблених під час досудового розслідування, з вихідними даними, які не відповідають фактичним обставинам події ДТП. Так:
-в основу досліджень відібрані марки автомобілів ЗАЗ, ВАЗ, ГАЗ, Москвич, а не Volkswagenbora, оскільки останній відрізняється від такого типу «радянських» автомобілів в тому числі і вагою, про що експерти не зазначили у дослідженні;
- ріст пішохода ОСОБА_7 , який загинув внаслідок ДТП, становить 178 см., згідно висновку експерта №12/2021, який не підпадає під визначені розрахунки, які були використані експертами;
- згідно протоколу огляду місця події було встановлено, що правий черевик знаходився від тіла потерпілого на відстані не менше як 15 м, а саме тіло від місця можливого зіткнення на відстані приблизно 20 м, відтак черевик відлетів приблизно на 35 м від місця події, однак експертами цього враховано не було під час визначення швидкості автомобіля в момент контакту з пішоходом;
- експертами не враховані зовнішні габарити автомобіля Volkswagenbora, як учасника ДТП, а саме довжина та висота капота, (оскільки такі відрізняються від автомобілів марки ЗАЗ, ВАЗ, ГАЗ, Москвич;
- перебування певної кількості осіб, які знаходились в автомобілі в момент скоєння ДТП, що може впливати на загальну масу автомобіля та висновки експертів;
- напрямок та швидкість руху пішохода, та напрямок руху автомобіля, що впливає на рух тіла пішохода в момент зіткнення (контакти з капотом та вітровим склом) та після зіткнення з автомобілем ( відстань на яку відкинуло тіло після зіткнення);
- стан дорожнього покриття: у висновку експерта зазначено «сухе», а в протоколі огляду місця ДТП «стан покриття вологе».
Крім того, в постанові не зазначено та не надано оцінку даним, отриманим в результаті слідчого експерименту (протокол від 08 квітня 2021 року).
Диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України встановлена відповідальність, за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В постанові від 16.10.2019 у справі № 163/1753/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.
Таким чином, з метою встановлення наявності чи відсутності у діях ОСОБА_8 об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, під час досудового розслідування слід усунути суперечності у фактичних обставинах події ДТП на надати їм відповідну оцінку при прийнятті процесуальних рішень.

Керуючись, ст. 9, 93, 84, 303, 304, КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу потерпілої ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2020 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000077 від 22 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 с. 286 Кримінального кодексу України, - задовільнити.
Постанову слідчого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції Львові ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000077 від 30 квітня 2021 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1