ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/704/17
Провадження №1-кп/477/133/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000334 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Баштанка Баштанського району Миколаївської області, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб не має, не працюючого, із повною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
а також потерпілого ОСОБА_6 (не з`явився),
В С Т А Н О В И В:
03 лютого 2017 року, приблизно о 18.30, неповнолітній ОСОБА_3 , який перебував за своїм місцем тимчасового проживання в гуртожитку Надбузького професійного аграрного ліцею (далі - НПАЛ) за адресою: АДРЕСА_2 , і знаходився в кімнаті проживання ОСОБА_6 , де, побачивши бувший у користуванні його планшет марки «Elenberg TAB738 3G», вирішив ним протиправно заволодіти шляхом обману.
ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , взяв у нього зазначений планшет, начебто у тимчасове користування, проте не повернув його, а заволодів ним злочинним шляхом, спричинивши власнику майна збиток на суму вартості бувшого у користуванні планшету в розмірі 1399 грн. 90 коп., а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, продавши ОСОБА_7 .
За вчинення ОСОБА_3 описаних дій передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав та пояснив, що в 2017 році він проживав в період навчання в гуртожитку НПАЛ, який розташовувався по АДРЕСА_2 . 03 лютого 2017 року він знаходився в гуртожитку у кімнаті товариша ОСОБА_6 , у якого був планшет. Він попросив покористуватися планшетом, але не повернув його, а заволодів ним та продав ОСОБА_7 .
Крім того, його вина у пред`явленому обвинуваченні підтверджується наступними, дослідженими у судовому засідання доказами.
Протоколом від 04 квітня 2017 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, поданого до Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, відповідно до якого ОСОБА_6 повідомив, що 03 лютого 2017 року, близько 18.30, в приміщенні Горохівської філії НПАЛ, розташованої за адресою: с. Горохівка, вул. Миру, 1, учень цього ліцею ОСОБА_8 , шляхом зловживання його довірою, шахрайським шляхом заволодів належним йому планшетом «Elenberg TAB738 3G», спричинивши йому матеріальний збиток на суму 1805 грн 87 коп.
Квитанцією від 31 січня 2017 року про купівлю планшету «Elenberg TAB738 3G» в ТОВ Технополіс-1 вартістю 1805 грн 87 коп.
Заявою ОСОБА_7 від 04 квітня 2017 року, поданою до Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, відповідно до якої вона добровільно видала планшет марки «Elenberg TAB738 3G», який вона купила у лютому 2017 року у ОСОБА_3 за 450 грн.
Протоколом огляду планшету від 04 квітна 2017 року, відповідно до якого був оглянутий планшет марки «Elenberg TAB738 3G», виданий ОСОБА_7 .
Таким чином в судовому засіданні було достовірно підтверджено вину ОСОБА_3 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України.
При призначенні покарання обтяжуючих його вину обставин не встановлено.
Пом`якшуючою його вину обставиною суд вважає щире каяття.
Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на час вчинення злочину був неповнолітній та мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування і перебував на повному держаному забезпеченні, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Оскільки на час розгляду справи ОСОБА_3 досяг повноліття, тому підлягає відповідальності на загальних підставах і міри виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України, до нього застосовані не можуть бути.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, розмір завданого збитку, його відшкодування шляхом повернення майна власнику, неповнолітній вік обвинуваченого під час вчинення злочину, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання, яке буде достатнім для виправлення і недопущення в майбутньому вчинення нових злочині, у виді обмеження волі в мінімальному розмірі, передбаченого санкцією інкримінуємого злочину.
Разом з тим ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.
Системний аналіз чинного законодавства та вимоги п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України свідчать про те, що за вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
При цьому звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених статтею 106 КК України, зокрема строк давності у разі вчинення кримінального проступку до таких осіб складає два роки.
В той же час, згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.
Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 та ст. 106 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.
Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.
Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.
Причому підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин коли не встановлено його місцезнаходження.
Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.
Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України, у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.
Водночас матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду та слідства.

Тому у суда немає підстав вважати, що перебіг строку давності щодо вчиненого ним злочину, зупинявся.
Зазначене кримінальне правопорушення. Передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, він вчинив 03 лютого 2017 року і воно воно відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Таким чином, на час постановлення вироку закінчилися строки давності притягнення до його кримінальної відповідальності за це правопорушення.
Тому, враховуючи, що з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності він не звертався, та зважаючи на положення ч. 5 ст. 74 КК України, він підлягає звільненню від призначеного покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Це узгоджується з позицією Верховного Суду, який у кримінальних провадженнях № 463/5277/16-к, № 729/1480/13-к, № 440/193/13-к зазначив, що для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України необхідна згода обвинуваченого на це, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлялися.
Речовий доказ у виді планшету за положеннями ст. 100 КПК України слід залишити власнику.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України,
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення у виді обмеження волі строком на один рік.
Звільнити ОСОБА_3 відповідно до ст. 49 та ст. 106 КК України від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу
ОСОБА_3 не обрати.
Речовий доказ «Elenberg TAB738 3G», який переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити йому як власнику.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілій направити поштою не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1