УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2021 Справа №607/6921/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

під час проведення судового засідання по розгляду об`єднаного кримінального провадження №0003479 від 01.12.2015р. про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голотки Підволочиського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції Закону від 18.02.2016р. за №1019-VIII);

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , ( АДРЕСА_3 ), раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції Закону від 18.02.2016р. за №1019-VIII);

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту від 21 червня 2016 року ОСОБА_4 обвинувачуються у зайнятті гральним бізнесом, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції Закону від 18.02.2016р. за №1019-VIII), зокрема в тому, що будучи організатором грального бізнесу в період часу, а саме - з січня по березень 2016 року в приміщенні за адресою АДРЕСА_4 , надав можливість доступу учасникам до азартних ігор на комп`ютерних симуляторах в електронному (віртуальному) казино.

Згідно обвинувального акту від 13 червня 2017 року ОСОБА_5 обвинувачуються у зайнятті гральним бізнесом, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції Закону від 18.02.2016р. за №1019-VIII), зокрема в тому, що будучи організатором грального бізнесу в період часу, а саме - з січня по березень 2016 року в приміщенні за адресою АДРЕСА_4 , здійснював діяльність, пов`язану із зайняттям гральним бізнесом з метою одержання прибутку.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 , а також обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_6 заявили клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за зайняття гральним бізнесом.

Прокурор заперечував щодо закриття кримінального провадження з вказаних підстав, зазначаючи, що на його переконання втрата чинності Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» не вплинуло на об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , а втрата чинності Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» не означає, що діяння, які інкримінуються обвинуваченому втратили свою суспільну небезпечність.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до обвинувальних актів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції Закону від 18 лютого 2016 року за №1019-VІІІ), тобто зайняття гральним бізнесом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність.

Згідно зі ст. 147 Конституції України офіційне тлумачення законів України здійснює Конституційний Суд України.

У абз. 3 п. 2 абз. 4 п. 3 мотивувальної частини рішення, Конституційний Суд України № 6-рп/2000 від 19.04.2000 офіційно розтлумачив положення ст. 58 Конституції України саме щодо зворотної дії в часі кримінально-правової норми, котра пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це, зокрема, стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За ч. 1 ст.2 03-2 КК України (в редакції станом на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) кримінальна відповідальність наступала за зайняття гральним бізнесом.

Диспозиція даної норми для з`ясування змісту цієї кримінально-правової заборони відсилала до Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року № 1334-VI.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року №1334-VI гральним бізнесом визнавалась діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.

За ст. 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року № 1334-VI в Україні заборонявся гральний бізнес та участь в азартних іграх.

Водночас, Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020 року №768-IX визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про заборону грального бізнесу в Україні" від 15 травня 2009 року № 1334-VI, а ст.203-2 КК України викладено у новій редакції.

Так, за ч. 1 ст. 203-2 КК України, на сьогодні передбачено кримінальну відповідальність за організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону або випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей, або організація чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет.

Таким чином, дана кримінально-правова заборона суттєво звузила коло суспільно-небезпечних посягань.

Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020 року № 768-IX визначено правові засади здійснення державного регулювання господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор в Україні, правові, економічні, соціальні та організаційні умови функціонування азартних ігор, у той час як Закон України "Про заборону грального бізнесу в Україні" повністю забороняв гральний бізнес та участь в азартних іграх.

Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020 № 768-IX визначено порядок ліцензування азартних ігор, встановлено перелік дозволених видів діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор, введено принципово нові терміни у даній сфері.

Так, законодавство про кримінальну відповідальність у сфері грального бізнесу змінилось настільки, що відбулась зміна ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого новою редакцією ст. 203-2 КК України, тобто фактично нова редакція диспозиції є новим складом кримінального правопорушення, відповідальність за яке може настати лише, якщо дії вчинено після набрання чинності Закону України №768-ІХ від 14.07.2020 «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» .

Зокрема, основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 203-2 КК України, був і є встановлений порядок зайняття господарською діяльністю, але у редакції Закону України № 2852-VI від 22.12.2010 року, що діяла до 13.08.2020 року, він стосувався законодавчої заборони на здійснення грального бізнесу як виду господарської діяльності взагалі, а у редакції Закону України №768-ІХ від 14.07.2020р., що діє з 13.08.2020р., такий порядок стосується тільки у частині законодавчої заборони на незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей.

Тобто, після скасування закону України щодо заборони грального бізнесу та викладення новим законом описово-бланкетної диспозиції у новій редакції фактично відбулось наповнення диспозиції ч.1 ст.203-2 КК України новим змістом, а саме: поведінка, що взагалі була заборонена, відтепер дозволена, але для неї новим законом встановлено правила та умови, а новою редакцією статті КК України - обсяг заборон під загрозою покарання. Відповідно новим змістом наповнився й об`єкт вказаного злочину, а саме: звужено сферу суспільних відносин, які охороняються законом про кримінальну відповідальність, та на які посягає кримінальне правопорушення.

У зв`язку з прийняттям нового закону, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. .203-2 КК України, у редакції Закону України № 2852-VI від 22.12.2010р., що діяла до 13.08.2020 року, виражалась у зайнятті гральним бізнесом. У редакції ж Закону України №768-ІХ від 14.07.2020 року, що діє з 13.08.2020р., об`єктивна сторона наявна, якщо буде вчинено наступні альтернативні дії: 1) організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону; 2) випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей; 3) організацію чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет.

Саме по собі зайняття гральним бізнесом наразі не визнається кримінальним правопорушенням і здійснення такого виду господарської діяльності само по собі не є кримінально-протиправним, а повноваження держави на притягнення осіб до кримінальної відповідальності виникає тільки тоді, коли порушується законодавство України у сфері грального бізнесу.

Законодавчо визначеного поняття «гральний бізнес» наразі не існує, як не існує і кримінального закону, який би встановлював кримінальну відповідальність за зайняття гральним бізнесом.

Зважаючи на викладене вище, діяння, які інкримінуються ОСОБА_5 і ОСОБА_4 не можна ототожнювати з діянням, яке складає об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого новою редакцією статті 203-2 КК України, а тому доводи прокурора про те, що втрата чинності Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» не означає, що діяння, які інкримінуються обвинуваченому втратили свою суспільну небезпечність, на думку суду, є безпідставними.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У відповідності до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі викладеного вище, суд вважає, що ст. 203-2 КК України в редакції Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020 року № 768-IX, в силу положень ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України має зворотну дію в часі, і, як наслідок, поширюється на обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , що є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст.284 КПК України в зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Об`єднане кримінальне провадження №0003479 від 01.12.2015р. про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції Закону від 18.02.2016р. за №1019-VIII) закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_1