Провадження № 1-кп/643/674/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809 від 08.09.2020, № 0002935 від 05.06.2020, № 0004121 від 11.09.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, з середньою освітою, який не одружений, має дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 20.01.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 16.11.2016 Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці, звільнений умовно-достроково 03.05.2018 на невідбутий строк 1 рік 3 дні.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 , ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 23.11.2016 Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений умовно-достроково 04.03.2019 на невідбутий строк 7 місяців 16 днів

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 , ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому, враховуючи визнання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 своєї вини, неоспорення ними фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вказаних вище кримінальних правопорушень та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів, що характеризують їх особистість.

В даному кримінальному провадженні представником ПАТ «Укртелеком» пред`явлено цивільний позов, в якому він просить стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду в розмірі 20 642,07 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити в тому числі питання, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Пунктом 2 частини 4 ст. 374 КПК України також передбачено, що у резолютивній частині вироку зазначається рішення про цивільний позов.

Таким чином, в разі наявності підстав для ухвалення вироку, суд повинен вирішити вказаний цивільний позов.

Судом встановлено наступне.

ПАТ «Укртелеком» пред`явлено цивільний позов в розмірі 20642,07 грн. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Укртелеком» надана довідка про вартість викраденого (пошкодженого) майна, згідно якої ринкова вартість кабелів, якими згідно пред`явленого обвинувачення 05.06.2020 намагались заволодіти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , складає 10978,33 грн. Згідно даних обвинувального акту, за вказаним епізодом від 05.06.2020 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 намагалися заволодіти майном ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 2700,66 грн. Також, згідно пред`явленого обвинувачення, 05.06.2020 дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були зупинені працівниками охоронного агентства, в зв`язку з чим обвинувачені не мали можливості розпорядитись викраденим майном. Відповідно, кабелі, які згідно пред`явленого обвинувачення намагались викрасти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , визнані речовими доказами та за наслідками розгляду кримінального провадження можуть бути повернуті ПАТ «Укртелеком».

Обвинувачені визнали цивільні позови в повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням вказаних вище обставин, суд позбавлений можливості встановити наявність законних підстав для задоволення вказаного цивільного позову.

Вирішуючи питання щодо можливості виконання завдань кримінального провадження та ухвалення законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення за таких обставин, суд керується таким.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як встановлено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Вихід з нарадчої кімнати та поновлення судового розгляду не суперечать загальним засадам кримінального провадження, оскільки оцінка доказів здійснюється саме в нарадчій кімнаті, а за наявності об`єктивних суперечностей усунути їх можливо лише в результаті відновлення судового розгляду. Наведене, в тому числі, сприяє реалізації загальних засад і прийняття рішення поза розумним сумнівом.

Вказані вище висновки щодо застосування норм права, а саме щодо можливості виходу з нарадчої кімнати та поновлення судового розгляду, висловлені в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 182/523/16-к.

Оскільки вказана вище правова позиція є останньою за часом, висловленою Верховним Судом з питання наявності правових підстав для виходу з нарадчої кімнати, до якої суд видалився для ухвалення вироку, та поновлення судового розгляду, суд вважає за необхідне керуватись саме зазначеною правовою позицією Верховного Суду.

За таких обставин, з метою сприяння реалізації основних засад кримінального провадження, виконання його завдань та ухвалення законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення, суд вважає за необхідне поновити судовий розгляд кримінального провадження.

Керуючись ст. 2, 22, 94, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:
Поновити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 , ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1