Справа № 930/2089/20
Провадження №11-кп/801/422/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15.01.2021 року у кримінальному провадженні № 0000210 від 08.06.2020, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

громадянина України,

раніше неодноразово судимого,

востаннє вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 14.07.2014 за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і засуджено до покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт; у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і засуджено до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з 22.06.2020 року з дня його затримання.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_8 його строк попереднього ув`язнення з 22.06.2020 з розрахунку один день позбавлення волі відповідає одному дню попереднього ув`язнення, -

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , будучи 14.07.2014 засудженим Немирівським районним судом за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки та 16.11.2018 звільнившись з місця позбавлення волі по відбуттю покарання, на шлях виправлення не став, та вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, ОСОБА_8 07 червня 2020 року, близько 22 год. 30 хв., повторно маючи намір на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), прийшов у домогосподарство яке належить ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив на території вказаного домогосподарства кобилу свійську, яка за недоуздок була прив`язана до гужової повозки (воза).

Після чого, ОСОБА_8 скориставшись відсутністю власника даного домогосподарства, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проник на подвір`я ОСОБА_10 де відв`язав від гужової повозки (воза) свійську кобилу яка належить останньому вивів з указаного домогосподарства та утримуючи за недоуздок повів її у напрямку свого місця проживання у с.Медвежа Немирівського району, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Проте, пройшовши близько 200 м., ОСОБА_8 був виявлений місцевим жителем ОСОБА_11 який припинив протиправні дії останнього та повідомив про крадіжку кобили її власника - ОСОБА_10 ..

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи, вартість викраденої у ОСОБА_10 свійської кобили становить 15737,00 грн..

Вказані дії, ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Також ОСОБА_8 07 червня 2020 року, близько 22 год. 35 хв., знаходячись на АДРЕСА_2 , вчинив сварку із ОСОБА_10 яка виникла на ґрунті того, що останній намагався з`ясувати у ОСОБА_8 причину викрадення у нього кобили, що мало місце 07.06.2020 о 22:30 год..

У ході даної сварки, ОСОБА_8 ображав ОСОБА_10 словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою. У подальшому, ОСОБА_8 маючи намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, підвівся із землі та умисно кулаком правої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_10 з лівого боку, внаслідок чого останній впав на землю.

Після чого, ОСОБА_8 намагався втекти, але був зупинений ОСОБА_10 який повалив ОСОБА_8 на землю де останній продовжуючи свої протиправні дії, схопив правою рукою ОСОБА_10 за обличчя з лівого боку та стиснув, проте в цей час підійшов ОСОБА_12 та ОСОБА_13 які припинили протиправні дії ОСОБА_8 .

В результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, садин в лівій виличній області та в області спинки носа, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 90 від 09.06.2020, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.3.5, не спричинило короткочасного розладу здоров`я.

Вказані дії, ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я.

В своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 у зв`язку і невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України - 120 годин (сто двадцять) годин громадських робіт; за ч.2 ст. 185 КК України - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72, 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Свої вимоги мотивує тим, що судом не враховано, що ОСОБА_8 вини не визнав, не погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, раніше неодноразово судимий, після відбування покарання знову вчинив злочини, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу даних кримінальних правопорушень.

Свої вимоги мотивує тим, що ні потерпілий, ні свідки не зазначають, що ОСОБА_8 саме в домогосподарстві потерпілого ОСОБА_10 відв`язав від гужової повозки (воза) кобилу та за недоуздок повів її у напрямку свого місця проживання. Вони лише бачили, як по дорозі йшов ОСОБА_8 , а рядом йшла кобила, що фактично не заперечує і сам ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечував проти апеляційної скарги адвоката; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 в скоєні злочинів, за які він засуджений при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим, суд дав вірну юридично-правову оцінку і визначив кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.125, ч. 2 ст. 185 КК України.

Судом вірно кваліфіковано дії ОСОБА_8 як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, та підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме, показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події від 07.06.2020 та фото таблицею до нього, відповідно до якого на місці скоєння злочину було виявлено кобилу коричневого кольору та ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименті від 15.06.2020 з додатком у вигляду оптичного диску на який записано слідчий експеримент проведений з потерпілим ОСОБА_10 по факту крадіжки кобили, що мала місце 07.06.2020 в с. Гостинне; протоколом проведення слідчого експерименті в селі Гостинне від 15.06.2020 з додатком у вигляду оптичного диску на який записано слідчий експеримент проведений з потерпілим ОСОБА_10 по факту спричинення йому тілесних ушкоджень, що мали місце 07.06.2020 в с. Гостинне; протоколом проведення слідчого експерименті в селі Гостинне від 15.06.2020 з додатком у вигляду оптичного диску на який записано слідчий експеримент проведений зі свідком ОСОБА_11 по факту крадіжки кобили у ОСОБА_10 , що мала місце 07.06.2020 в с. Гостинне; протоколом проведення слідчого експерименті в селі Гостинне від 16.06.2020 з додатком у вигляду оптичного диску на який записано слідчий експеримент проведений зі свідком ОСОБА_14 по факту спричинення ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень, що мали місце 07.06.2020 в с. Гостинне; висновком експерта № 90 від 09.06.2020, за результатами експертизи експертом встановлено, що у громадянина ОСОБА_10 1961 року народження, мали місце ушкодження в виді: синця навколо лівого ока, садин у лівій виличній області та в області спинки носа. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, можливо, 07.07.2020 та відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно «Павил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень» п.2.3.5.

Твердження захисника, що жоден зі свідків та потерпілий не бачили на власні очі того, що ОСОБА_8 саме в домогосподарстві потерпілого ОСОБА_10 відв`язав від гужової повозки (воза) кобилу та за недоуздок повів її у напрямку свого місця проживання суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки такі твердження спростовуються показаннями потерпілого, який пояснював, що бачив, що хтось повів його кобилу, яка була прив`язана на подвір`ї, за крадієм разом з ним побіг свідок ОСОБА_11 . Наздогнавши злодія вони побачили, що це був ОСОБА_8 , який почав битися та вдарив його в ліве око. Підстав сумніватись у правдивості показань потерпілого у апеляційного суду не виникає, зокрема і з тих підстав, що вони повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 та іншими доказами у справі , яким суд першої інстанції дав вірну оцінку.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_14 підтвердили, що ОСОБА_8 виводив кобилу ОСОБА_10 . Також підтвердили, що ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_10 ногою.

Невизнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень апеляційний суд оцінює критично і розцінює як обраний спосіб його захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені умисні злочини.

Щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі стосовно виду та міри призначеного обвинуваченому покарання то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи,ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Абзацами 1, 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, вказаних вимог закону суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, також дотримався.

Так, судом було враховано ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини у справі про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого, суд дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що для обвинуваченого ОСОБА_8 буде доцільним призначення покарання у виді позбавлення волі на строк необхідний та достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у межах санкції частини статті інкримінованого у вину суспільно небезпечного діяння, тобто у виді двох років позбавлення волі. Тому призначене судом покарання повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

Судом під час розгляду провадження зазначені вимоги закону дотримані, а ухвалений вирок є законним в частині доведення вини особи у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.399, ст. 405, ст. 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ,- залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15.01.2021 року у кримінальному провадженні № 0000210 від 08.06.2020 відносно ОСОБА_8 ,- залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: