Справа № 139/186/21
Провадження № 1-кп/139/11/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю сторін провадження:
процесуального прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000067 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зняцеве Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в місці свого постійного проживання по АДРЕСА_1 , о 14-ій годині 13 лютого 2021 року вступив у словесну суперечку з ОСОБА_3 , з якою проживає без реєстрації шлюбу з 1993 року. В ході сварки, ОСОБА_4 умисно, з метою фізичного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, взявши двома руками за верхній одяг ОСОБА_3 , кинув її до підлоги так, що остання вдарилася носом об металевий каркас ліжка. Потерпілій ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 40 від 17 лютого 2021 року, було спричинено тілесне ушкодження у вигляді садна на спинці носа, що належить до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З урахуванням повного визнання вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також усних заяв в судовому засіданні обвинуваченого та потерпілої, завідсутності заперечень та сумнівів, враховуючи думку прокурора, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Дослідження доказів було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і суду показав: 13.02.2021 він в обідню пору повернувся додому у п`яному вигляді, дружина почала з ним сваритися, а він хотів її обняти, але впав сам і її кинув.

Потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила: Напередодні її чоловік ОСОБА_4 повернувся додому із с. Немерче дуже пізно, у стані сильного алкогольного сп`яніння і з обмороженими кистями рук. 13.02.2021 він ще зранку зник з дому і повернувся о 14-ій годині знову п`яний. Вона з ним почала сваритися, а він підійшов до неї, однак, вона не могла зрозуміти його намірів. В результаті він взяв двома руками її за одяг в області талії, впав сам і перекинув її через себе. Вона носом вдарилася до каркасу ліжка, виступила кров. На сьогоднішній день вона примирилася з чоловіком, він покинув вживати спиртне, просить суворо не карати його.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в умисному нанесенні ОСОБА_3 тілесних ушкоджень без розладу здоров`я, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема, що відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної ст. 12 КК України, вчинене діяння є кримінальним проступком.

Суд враховує також особу винного, зокрема, що обвинувачений за місцем проживання (а.с. 37) та за місцем реєстрації (а.с. 41) характеризується як такий, що схильний до зловживання алкоголем, що він не перебуває на обліку в психіатра чи в лікаря-нарколога (а.с. 35).
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину, що він є особою, яка, в силу ст. 89 КК України, є такою, що раніше не судима (а.с. 42-43, 44-46, 47-48, 49).
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (а.с. 36, 38, 39, 40).

На підставі викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 буде призначення йому найменш тяжкого покарання, передбаченого інкримінованою частиною статті - штраф. Враховуючи обставину, що ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, від обмороження рук втратив частину мізинця на кожній руці (про це в засіданні ствердили і обвинувачений, і потерпіла), суд вважає за правильне визначити розмір штрафу як мінімальний, передбачений кримінальним законом, - 30 НМДГ.

Суд не вбачає потреби у застосуванні щодо ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 76 КК України обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України. Зокрема, такі заходи можуть застосовуватися судом в інтересах потерпілого від злочину. Потерпіла ОСОБА_3 в судових дебатах заявила, що її єдиною вимогою до ОСОБА_4 є вимога покинути вживати алкогольні напої. ОСОБА_3 також пояснила, що з моменту інциденту ОСОБА_4 не вживає алкоголю, в них налагодилося сімейне життя. З врахуванням таких пояснень потерпілої, суд вважає, що її ж інтересам і суперечитиме застосування такого обмежувального заходу як заборона ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання з нею, про який просила в цьому судовому засіданні прокурор.

З огляду на обране для обвинуваченого покарання, обставини, що досудовим слідством запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, суд не вбачає потреби в обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого на цьому етапі судового розгляду.

Керуючись ч. 1 ст. 125 КК України, ст.ст. 368-371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій, прокурору.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд.
Суддя: ________________