Справа № 131/1070/20
Провадження № 1-кп/131/60/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2020 р. за № 0000044 за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нижній Саянтуй Улан-Уденського району Бурятської АРСР, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, освіта середня базова, раніше не судимої, україни, громадянки України у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 29 лютого 2020 року близько 11:00, перебуваючи в житловому будинку, розташованому у АДРЕСА_1 , в якому проживає її знайома ОСОБА_6 , розпочала словесну розмову із матір`ю власниці будинку ОСОБА_5 , яка в подальшому переросла у суперечку на грунті раніше виниклих неприязних відносин.
Під час даної суперечки, ОСОБА_4 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , викрутивши з рук останньої металеву кочергу, яку та тримала в своїх руках, вихопила її та умисно нанесла даною кочергою один удар в область живота ОСОБА_5 .
Внаслідок нанесеного удару металевою кочергою ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців по передній поверхні живота в епігастральній ділянці.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінальному проступку визнала та суду пояснила, що вчинила його за обставин, викладених у обвинувальному акті. При цьому зазначила, що розуміла протиправність своїх дій.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила суду, що обставини викладені в обвинувальному акті дійсно мали місце, просила суд застосувати до обвинуваченої покарання згідно з законом.
Суд, відповідно до частини 3 статті 26 та частини 3 статті 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і клопотання про дослідження яких не було заявлене сторонами кримінального провадження, обмежившись допитом обвинуваченої, потерпілої та дослідженням характеризуючих даних ОСОБА_4 .
Аналізуючи показання обвинуваченої, надані стороною обвинувачення суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , зокрема, обвинувачена в судовому засіданні даної обставини не заперечувала, надавши суду чіткі та послідовні показання щодо обставин вчинення інкримінованого їй кримінального проступку. Також, суд враховує, що ОСОБА_4 як слідує з наданих нею в судовому засіданні показань, на час вчинення інкримінованого їй кримінального проступку та на час судового розгляду кримінального провадження усвідомлювала протиправність своїх дій.
Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статтею 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 125 КК України, яке у відповідності до статті 12 цього Кодексу є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується з позитивного боку, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та не зверталася за медичною допомогою до лікаря психіатра.
Частиною 2 статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.
Як вже було зазначено судом вище, метою покарання згідно з приписами частини 2 статті 50 КК України є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. При цьому, суд також враховує, що Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 р. у справі № 298/95/16-к зазначив, що у частині 2 статті 65 КК України, встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт. Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались. Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винною у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та призначити їй покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.
Речовий доказ по кримінальному провадженні № 00000044, а саме: металеву кочергу (коцюбку) залишити власнику потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Суддя: