Справа № 162/7/20 Провадження №11-кп/802/328/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 та № 0000129, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 18 січня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець і житель АДРЕСА_1 , неодружений, з загальною середньою освітою, непрацюючий, засуджений 21 лютого 2020 року вироком Любешівського районного суду Волинської області за ч.1 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт строком 120 годин, з яких відбув дев`ять годин,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, за ч.2 ст.389 КК України призначено йому покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.389 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання за цим вироком у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за цим вироком у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки та 111 (ста одинадцяти) годин невідбутої частини покарання за вироком Любешівського районного суду Волинської області від 21 лютого 2020 року у справі № 162/956/19, з врахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 10 (десять) днів.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обрано.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту фактичного приведення вироку до виконання: з часу взяття ОСОБА_7 під варту.
Стягнуто з ОСОБА_7 у користь держави 1099 (одну тисячу дев`яносто дев`ять) гривень 07 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Речовий доказ: велосипед зеленого кольору залишено у повному розпорядженні потерпілого ОСОБА_9 .
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 приблизно о 20 годині 30 хвилин 28 листопада 2019 року, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке часткового огороджене дерев`яним парканом, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, повторно, шляхом відкриття дверей проник всередину господарської будівлі, звідки таємно викрав належний ОСОБА_9 велосипед зеленого кольору, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 21 лютого 2020 року будучи засудженим Любешівським районним судом Волинської області за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, без поважних причин ухилявся від відбуття цього покарання: достовірно знаючи, що повинен дотримуватись встановленого законодавством порядку відбування покарання, діючи умисно, не з`явився для відпрацювання громадських робіт до Любешівської селищної ради 29 та 30 квітня 2020 року, 04 та 05 травня 2020 року, 19 та 20 травня 2020 року, з 22 по 26 травня 2020 року. Станом на 27 травня 2020 року невідбута частина громадських робіт становить 111 (сто одинадцять) годин (а.с.249-251 Том1).
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин провадження, вважає, що вирок пілягає до зміни у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує на те, що по епізоду крадіжки ОСОБА_7 визнав в повному обсязі свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, жаліє про вчинене. Майнова шкода потерпілому ОСОБА_9 фактично не заподіяна, оскільки викрадений велосипед через день після його викрадення був повернутий останньому. Сам ОСОБА_9 просив суд суворо не карати ОСОБА_7 . Що стосується ухилення від відбування громадських робіт, то ОСОБА_7 визнав в повному обсязі свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, жаліє про вчинене. ОСОБА_7 повідомив суду, що у дні невиходу на громадські роботи заготовляв дрова, допомагав по господарству рідним, які потребують сторонної допомоги, що в свою чергу і ствердили свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Вважає, що покарання має бути в кожному конкретному випадку індивідуалізованим і співмірним завданій шкоді. Ввважає, що покрання у 3 роки і 10 днів є надто суворим за викрадення велосипеда, який був повернутий через добу потерпілому. Преконаний, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без його ізоляції від суспільства. Просить вирок суду змінити, а саме призначити останньому покарання із застосуванням ст.75 КК України, яке не пов`язане із реальним позбавленням волі (а.с.2 Том2).
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
В судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_9 , хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від нього на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Його неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим,
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ст.389 КК України, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Твердження захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання ОСОБА_7 не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та що є підстави для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України, яке не буде пов`язане із реальним позбавленням волі заслуговують на увагу апеляційного суду з наступних підстав.

Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За положеннями ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приписами ст.75 КК України передбачено, що якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання, місцевий суд в цілому дотримався зазначених вимог кримінального закону, однак при цьому, належним чином не врахував положень ст.75 КК України, які передбачають можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочини, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції враховано, що скоєна ОСОБА_7 крадіжка є тяжким злочином, а ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт з 01 липня 2020 року віднесено до кримінальних проступків. Також судом враховано ту обставину, що вартість викраденого майна є незначною та молодий вік обвинуваченого. До обставин що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд відніс сприяння розкриттю кримінального правопорушення по епізоду крадіжки, каяття, яке полягає у негативному ставленні до скоєного. Обставин, що обтяжують покарання обставин судом не вставновлено.
Також судом першої інстанції не вбачається з боку ОСОБА_7 активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, по епізоду ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, адже кримінальний проступок фактично було викрито виконувачем обов`язків старости Деревківського старостинського округу ОСОБА_10 та посадовими особами Любешівського районного сектору філії державної установи «Ценр пробації». Згідно з характеристикою по місцю проживання ОСОБА_7 схильний до чужого впливу, зловживання алкоголем та крадіжок, ніде не працює. Відповідно до довідки про склад сім`ї обвинувачений проживає з бабою та батьком. Також суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 виявляє ознаки легкої розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю, що дає підстави для визнання його обмежено осудним.
Також суд першої інстанції призначаючи таке покарання ближче мінімального розміру, прийняв до уваги досудову доповідь, яка складена у кримінальному провадженні про ухилення від відбування громадських робіт. З`ясовано, що ОСОБА_7 зловживає спиртними напоями, алкоголь чинить помітний шкідливий вплив на його життя, у нього немає готовності до зміни способу поведінки тощо. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства середній.
Однак в ході розгляду справи апеляційним судом було долучено до матеріалів справи довідку Любешівського районного сектору філії Державної установи «Ценр пробації» у Волинській області від 11.05.2021 року про те, що ОСОБА_7 відбув покарання у виді 120 годин громадських робіт, призначеного йому вироком Любешівського районного суду Волинської області від 21.02.2020 року та знятий з обліку Любешівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області 11.05.2021 року (а.с.10 Т2).
Оскільки ОСОБА_7 відбув покарання у виді 120 годин громадських робіт, призначеного йому вироком Любешівського районного суду Волинської області від 21.02.2020 року та знятий з обліку Любешівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області 11.05.2021 року, а тому слід виключити з вироку рішення суду про призначення покарання ОСОБА_7 на підставі ст.71 КПК України.
При вирішенні можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.75 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, вищевказані дані про особу обвинуваченого та інші обставини справи.

Колегія суддів вважає, що вищевказані обставини в своїй сукупності дають суду цілком законні підстави для звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, із встановленням трьохрічного іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Таке покарання на думку колегії суддів буде повністю відповідати вимогам ст.ст.50, 65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а перебування під наглядом уповноваженого органу з питань пробації, - дозволить здійснювати контроль за його поведінкою.

Таким чином, вирок Любешівського районного суду Волинської області від 18 січня 2021 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання підлягає зміні на підставі ч.1 ст.408 КПК України.

В іншій частині вирок суду першої інстанції ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому у відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд його не перевіряє.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 18 січня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України в частині призначеного покарання змінити.
Виключити з вироку рішення суду про призначення покарання ОСОБА_7 на підставі ст.71 КПК України.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді