Справа № 686/7513/21
Провадження № 1-кс/686/3417/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Чернівцях) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 , погодженого прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000012,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 року старший слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Чернівцях) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 про накладення арешт із забороною володіння, розпоряджання та користування на тимчасово вилучене майно, яке вилучено під час огляд місця дорожньо-транспортної події 24.03.2021, а саме на:

- автомобіль Рено Дастер, д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року, зеленого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить Управлінню СБУ в Чернівецькій області та ключі від нього;

- автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_3 , 2016 року, червоного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування даного клопотання слідчим зазначено, що 24.03.2021 о 19.27 год. по вул. Чернівецькій, 131, в м. Сторожинець, Чернівецької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Рено Дастер, д.н.з. НОМЕР_1 під кернуванням ОСОБА_6 та автомобіля ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ОСОБА_5 та його пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до медичної установи.

Окрім цього, 24.03.2021 в період з 22.22 год. до 23.45 год. слідчим СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, проведено огляд місця дорожньо-транспортної події, в ході якого вилучено речі, які мають значення для кримінального провадження, зокрема:

- автомобіль Рено Дастер, д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року, зеленого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить Управлінню СБУ в Чернівецькій області та ключі від нього;

- автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_3 , 2016 року, червоного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 ,

які поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що розташований за адресою м. Чернівці, вул. Комунальників, 4В.

Постановою слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Чернівцях) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 від 25.03.2021 вищезазначені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000012 від 25.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням наведеного, оскільки клопотання подане з метою збереження речових доказів для унеможливлення відчуження указаного майна, слідчий суддя вважає можливим проводити розгляд клопотання за відсутності власника майна.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, який у судовому засіданні підтримав подане клопотання, проте не заперечував проти залишення за володільцями майна можливості користування ним, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вилучені під час огляду місця події 24.03.2021 автомобіль Рено Дастер, д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року, зеленого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить Управлінню СБУ в Чернівецькій області та ключі від нього;автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_3 , 2016 року, червоного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , відповідають критеріям речового доказу відповідно до положень ст.98 КПК України.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Ненакладення арешту на вилучене майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до відчуження або знищення майна, що, в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до переконання, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З огляду на наведене, клопотання слідчого у цій частині є обґрунтованим.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права користування, розпорядження та відчуження, на тимчасово вилучене майно, яке вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної події 24.03.2021, а саме на:

- автомобіль Рено Дастер, д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року, зеленого кольору, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить Управлінню СБУ в Чернівецькій області та ключі від нього;

- автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_3 , 2016 року, червоного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 та поміщені на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що знаходиться за адресою:м.Чернівці, вул.Комунальників, 4 «В».

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1