490/7499/20 25.01.2021
н/п 1-кп/490/210/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/7499/20
В И Р О К
25 січня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Містки, Сватівського району, Луганської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення - військовослужбовець за контрактом, на посаді кулеметника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "матрос",
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
20.11.2018р. ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні "матрос", на посаді кулеметника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , будучи обізнаним про умови та порядок проходження військової служби, діючи умисно, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до місця несення служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно перебував за межами вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд до 20.03.2019 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю. Пояснив, що з 2016р. був призваний до лав Збройних Сил України, приймав участь у бойових діях у зоні АТО, де отримав поранення, у зв`язку з чим проходив лікування, після чого направлений на один місяць реабілітації за місцем мешкання - в АДРЕСА_1 . Після закінчення реабілітаційного періоду вирішив не повертатися до розташування військової частини НОМЕР_1 . Повернувся до військової частини лише 12.11.2018р. та за обставинами вчинення вказаного кримінального правопорушення був засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.11.2018р. за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Після засудження, вирішив повторно не повертатися до розташування військової частини НОМЕР_1 , натомість поїхав за адресою свого місця мешкання, де доглядав за своєю хворою матір`ю до 20.03.2019р.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.
Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, його особу, а саме те, що він за місцем проходження служби характеризується посередньо, є учасником бойових дій, одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває. Окрім того судом враховується пом`якшуюча обставина у вигляді щирого каяття обвинуваченого та повторність вчинення злочину як обтяжуюча покарання обставина.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є учасником бойових дій в зоні АТО, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, слід звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1