ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/230/21 Справа № 705/99/21 Категорія: ч. 5 ст. 72 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представника ВК №92 ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання,

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. А саме будучи засудженим Володарським районним судом Київської області від 27.05.2015 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Також перерахувати з 10.01.2018 року по 24.06.2018 року за період коли утримувався в слідчому ізоляторі м.Києва. Під час судового розгляду в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_7 підтримав своє клопотання на просив зарахувати в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, строк його перебування під вартою з кінця лютого 2015 року по 27 травня 2015 року та з 10 січня 2018 року по 24 червня 2018 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2021 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2021 року та ретельно переглянувши його справу задовольнити його клопотання перерахувавши терміни відбування в слідчому ізоляторі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VІІІ.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просив її задовольнити.

Прокурор вказав, що апеляційну скаргу засудженого необхідно залишити без задоволення.

Представник колонії поклався на розсуду суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (із змінами внесеними Законом України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17, провадження № 13-31 кс18, від 29 серпня 2018 року, де Верховним Судом у п. 105 рішення зазначено таке: «Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної, дії кримінального закону в часі».

Відповідно до положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Попереднім ув`язненням у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Колегія суддів вбачає, що зазначених вище вимог закону місцевий суд дотримався.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 21.02.2018 року, яким його було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначене покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 14.02.2018 року та остаточно визначено до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено обчислювати з 10.01.2018 року. Згідно вироку ОСОБА_7 вчинив злочин 26.12.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.05.2018 року вирок Тетіївського районного суду Київської області від 21.02.2018 року стосовно ОСОБА_7 залишено без змін.

З вироку Апеляційного суду Київської області від 14 лютого 2018 року, невідбуте покарання за яким було частково приєднане до покарання, призначеного вироком Тетіївського районного суду Київської області від 21.02.2018 року, вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України за злочин, вчинений 24 червня 2017 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Остаточне покарання ОСОБА_7 визначено на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Володарського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 засуджений та відбуває покарання за вчинення злочинів, які мали місце 24.06.2017 року та 26.12.2017 року, і саме в межах даних кримінальних проваджень до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому на нього не розповсюджуються положення Закону України №838 від 26.11.2015 року. При цьому даних про те, що у кримінальному провадженні, за результатами якого було ухвалено вирок Володарського районного суду Київської області від 27.05.2015 року, відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, матеріали особової справи засудженого не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 стосовно указаних ним у його клопотанні та апеляційній скарзі часових періодів, оскільки, як вірно указав місцевий суд, покарання, призначене вироком Володарського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року, лише частково приєднане до покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 14 лютого 2018 року, і не є одним і тим же кримінальним провадженням, за результатами якого ухвалено вирок, за яким засуджений відбуває на даний час покарання, і в межах якого до засудженого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахунок строку попереднього ув`язнення, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді