печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у засіданні в м. Києві в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00002915 від 05.10.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 355 КК України.

Прокурор зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити та сховати речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що забезпечення покладених на нього процесуальних обов`язків може бути забезпечено шляхом застосування запобіжного заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

В засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала дане клопотання.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення даного клопотання заперечували, мотивуючи його необґрунтованістю та незаконністю.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00002915 від 05.10.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 355 КК України.

ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00002915 від 05.10.2017 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 355 КК України.

05.11.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 355 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 складає сукупність належних даних, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами: проколом огляду місця події від 26.12.2019 року; протоколом огляду від 29.06.2018; протоколом огляду від 10.10.2019; протоколом огляду від 08.10.2019; показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 20.11.2017 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 11.10.2019 року; протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 19.03.2019 за участю потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 16.04.2019 за участю потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 02.08.2019 за участю потерпілого ОСОБА_7 ; показання потерпілого ОСОБА_8 від 15.03.2019; висновком судово-медичної експертизи № 2235е від 16.07.2019; висновком судово-медичної експертизи № 3431е від 14.11.2019; висновком судово-медичної експертизи № 3861е від 26.11.2018; показання свідка ОСОБА_9 від 10.09.2020; показаннями свідка ОСОБА_10 від 09.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_11 від 16.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_12 від 09.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_13 від 10.09.2020; показаннями свідка ОСОБА_14 від 10.09.2020.

Водночас, слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 355 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 355 КК України, особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, постійне місце проживання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що стороною обвинувачення в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З огляду на викладене, в судовому засіданні встановлено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити та сховати речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 179, 194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1