Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/494/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Олевського районного суду Житомирської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 25.03.2020 року справу було призначено до підготовчого судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що йому на даний час не відоме місце перебування обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній не проживає за адресою вказаною в обвинувальному акті та заявив клопотання про привід обвинуваченого ОСОБА_5 для участі у підготовчому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням перенести розгляд справи у зв`язку із участю в іншому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, що стверджується матеріалами справи, ухвалу про привід стосовно нього не виконано.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, до суду надання клопотання про перенесення розгляду справи.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд прийшов до наступних висновків.

Обвинувачений ОСОБА_5 систематично не з`являється у судові засідання для розгляду даної справи.

У підготовче судове засідання призначене на 08.04.2020 року обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , яка зазначена в обвинувальному акті, проте така повернулась у зв`язку із «закінченням терміну зберігання». Враховуючи неявку у судове засідання обвинувачених та потерпілого підготовче судове засідання було відкладено.

05.11.2020 року в підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , яка зазначена в обвинувальному акті, проте така повернулась у зв`язку із тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ухвали Олевського районного суду Житомирської області від 05.11.2020 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 11.12.2020 року.

11.12.2020 року в підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , яка зазначена в обвинувальному акті, проте така повернулась у зв`язку із тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ухвали Олевського районного суду Житомирської області від 11.12.2020 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 15.02.2021 року.

У підготовче судове засідання призначене на 15.02.2021 року обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , яка зазначена в обвинувальному акті, проте така повернулась у зв`язку із тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ухвали Олевського районного суду Житомирської області від 15.02.2021 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 17.03.2021 року та надано судове доручення про привід обвинуваченого ОСОБА_5 , виконання якого доручено працівникам поліції відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

17.03.2021 року у підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився. Відповідно до рапорту о/у СКП ВП № 2 Коростенського РУП ОСОБА_7 від 17.03.2021 року здійснити привід ОСОБА_5 до Олевського районного суду Житомирської області не представилось можливим, оскільки останній відсутній за місцем проживання. Відповідно до ухвали суду від 17.03.2021 року підготовче судове засідання відкладено на 29.03.2021 року та повторно надано судове доручення про привід обвинуваченого ОСОБА_5 , виконання якого доручено працівникам поліції відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

У підготовче судове засідання 29.03.2021 року обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився. Відповідно до рапорту о/у СКП ВП № 2 Коростенського РУП ОСОБА_7 від 29.03.2021 року здійснити привід ОСОБА_5 не представилося можливим, оскільки останній відсутній за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 . У ході телефонної розмови із захисником ОСОБА_5 - ОСОБА_6 встановлено, що з ОСОБА_5 втрачено зв`язок і його місцезнаходження невідоме.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.
Враховуючи, що судом неодноразово виносилися ухвали про привід обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його участі у підготовчому судовому засіданні, проте такі уповноваженими працівниками органу поліції виконані не були, тому суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора про привід обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи, що він не повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
Також, зважаючи, що ст. 214 КПК України передбачено, що підготовче судове засідання повинно бути проведене не пізніше п`яти днів з дня надходження обвинувального акту до суду, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшов до суду 20.03.2020 року, судом неодноразово були винесені ухвали про привід обвинуваченого ОСОБА_5 , тому суд не вбачає можливості відкладення підготовчого судового засідання.

Суд звертає увагу, що вимоги щодо розумних строків провадження по кримінальній справі, затягування часу не може виправдовуватися ні складністю справи, ні будь-якими іншими обставинами. В своїх рішеннях, зокрема, по справі Пеліссє і Сассі проти Франції від 25 березня 1999 року, Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує Високі Договірні сторони організувати свою судову систему таким чином, щоб суди могли виконати кожне із їх вимог, включаючи зобов`язання розгляд справи у розумні строки (пункт 74).
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо місця проживання обвинуваченого. В обвинувальному акті зазначено, що місцем реєстрації та місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_5 є: АДРЕСА_1 , разом з тим, з наданих до суду документів вбачається, що ОСОБА_5 не мешкає за зазначеною адресою.

Також, з клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи від 11.12.2020 року, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 проживає у Житомирському районі, що не відповідає фактичному місцю проживання ОСОБА_5 , яке зазначено в обвинувальному акті прокурором.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України прокурором в обвинувальному акті не зазначена адреса місця реєстрації або фактичного проживання обвинуваченого, за якими його можливо було б викликати у судове засідання.

Будь-який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався. Підстав для оголошення обвинуваченого в розшук не встановлено.

Відповідно до ст.335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується відповідно до ст.335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Таким чином, зі змісту ст.335 КПК України випливає, що обвинувачений може бути оголошений в розшук з зупиненням провадження у справі лише у разі його ухилення від суду.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не вжито заходів щодо доставки до суду ОСОБА_5 для забезпечення участі в судовому розгляді, а суд позбавлений такої можливості через відсутність в обвинувальному акті фактичної адреси проживання обвинуваченого, тому зазначене унеможливлює належний розгляд обвинувального акту відповідно до норм КПК України.

Передбачених ст.335 КПК України підстав для оголошення в розшук обвинуваченого суд не вбачає, оскільки відповідно до вимог ст.22 КПК України прокурор не надав доказів ухилення ОСОБА_5 від явки за викликом суду, як того вимагає норма ст.335 КПК України.

Також, враховуючи передбачені законом стислі процесуальні строки, рекомендовано органу досудового розслідування зазначати в обвинувальному акті, крім даних, зазначених ст. 291 КПК України, також контактні телефони учасників кримінального провадження з метою забезпечення можливості їх оперативного виклику до суду.

Крім того, вивчивши обвинувальний акт в даному провадженні суд дійшов висновку, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слідчим, який складав обвинувальний акт, та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 (далі - Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Частина 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.
Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, що є тотожнім визнанню їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.
Так, в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_4 зазначено: «Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України»
Також, в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 зазначено: «Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України».
Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимог ч. 5 ст. 17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення та при викладенні правової кваліфікації діяння, міститься твердження, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, що не відповідає поводженню з невинуватими особами.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинувачених та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. Оскільки в контексті примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням.
Зазначена правова позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду України у справі №5-50кс15 від 09.07.2015 року, в якій зокрема зазначено, що при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , даний обвинувальний акт належним чином не затверджений прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , оскільки підпис в графі «Затверджую» не скріплений печаткою.
Ст.314КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення будь-яких додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту з недоліками є неприпустимим, оскільки може призвести до необ`єктивного та неповного встановлення всіх обставин у справі та позбавить можливості ухвалити справедливе судове рішення.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був складений із порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, що унеможливлює призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі і право на захист, і право на справедливий суд, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статей 291 КПК України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 291, 314-316 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про привід обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000439 стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - повернути прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1