Справа № 487/5776/14-к
Провадження № 1-кп/487/12/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження №0001790, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Миколаєві, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого

обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
сторони та інші учасники кримінального провадження:
прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник адвокат ОСОБА_5
представник цивільного позивача ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

16.04.2014 року приблизно о 09:30 год., точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_7 , засудженим вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 02.12.2014 року за ч.1 ст.190, ч.2 ст.186 КК України, знаходились на вулиці Чигрина в місті Миколаєві неподалік від заводу «Кристал». В цей час ОСОБА_7 побачив наглядно знайому йому жінку ОСОБА_8 , про що повідомив ОСОБА_3 , при цьому у них виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний корисливий намір, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 почали йти за потерпілою. Знаходячись неподалік від будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 залишився чекати ОСОБА_3 та забезпечувати умови для недопущення спроб припинення їх злочинних дій, а ОСОБА_3 продовжив свої дії, спрямовані на доведення злочинного умислу до кінця, а саме знаходячись біля воріт будинку АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілої ззаду та із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, здійснив декілька ривків та заволодів пакетом ОСОБА_8 , в якому знаходились грошові кошти в сумі 18941,26 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце скоєння злочину та спільно з ОСОБА_7 розпорядились викраденим на власний розсуд, чим своїми протиправними діями спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 18941,26 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду пояснив, що 16.04.2014 року, часу не пам`ятає, він зустрівся з ОСОБА_7 , та погодившись на пропозицію останнього, вони вирішили пограбувати листоношу. На АДРЕСА_3 він підійшов до листоноші та вирвав у неї пакет, після чого побіг. В пакеті були документи та гроші. Після чого, документи він разом з ОСОБА_7 спалили, а гроші витратили на власний розсуд. У скоєному щиро розкаявся, цивільні позови визнав.

Показання представника цивільного позивача УДППЗ "Укрпошта" ОСОБА_6 , яка безпосередньо при допиті під час судового розгляду пояснила, що 16.04.2014 року близько 10:00 год. біля будинку №67 по вулиці Фалеєвській на працівника їх підприємства - листоношу ОСОБА_8 було здійснено напад та відкрито викрадено пакет, в якому знаходилося 17041,26 грн. пенсійних коштів. Дані обставини відомі їй внаслідок проведення службового розслідування. Позовні вимоги цивільного позову підтримала, просила їх задовольнити.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого йому злочину.

Крім того, зазначені показання обвинуваченого повністю підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:
Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2014 року, яким зафіксовано заяву Костової з проханням вжити заходів до невідомої особи, яка 16.04.2014 року приблизно о 10:00 год., біля будинку №67 по вулиці Фалеєвській в місті Миколаєві відкрито шляхом ривку викрала сумку, в якій знаходилися грошові кошти.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.04.2014 року, в якому відображене впізнання потерпілою ОСОБА_8 обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка 16.04.2014 року біля будинку №67 по вулиці Фалеєвській заволоділа її грошовими коштами.
Протоколом огляду місця події від 16.04.2014 року з таблицею зображень, в якому відображено, огляд ділянки місцевості, розташованої біля будинку АДРЕСА_3 .

Протоколом проведення слідчого експеременту від 23.04.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , в якому зафіксовані пояснення останнього щодо обставин скоєного ним злочину, а саме: відкритого викрадення майна у потерпілої ОСОБА_8 , які повністю узгоджуються з показами, наданими ним під час судового розгляду.
Актом службового розслідування за фактом нападу невідомої особи на листоношу міського відділення поштового зв`язку Миколаїв-20 управління Миколаївської дирекції УДППЗ "Укрпошта" ОСОБА_8 від 16-22.04.2014 року, яким встановлено, що загальна сума готівки, викраденої зловмисниками складає 17041,26 грн..
Протоколом огляду предмета від 23.04.2014 року, в якому міститься опис плеєру марки "HTC Verizon", флеш-карти на 2 Гб та навушників "SOUL" чорно-червоного кольору, добровільно видані ОСОБА_3 згідно його заяви від 23.04.2014 року, які він придбав за викрадені грошові кошти. На зазначені речі ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 25.04.2014 року було накладено арешт та визначене місце зберігання у камері зберігання Заводського РВ ММУ УМВС Украни в Миколаївській області.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2014 року з додатком у вигляді довідки, яким зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_9 особи, зображеної на фотознімку під №3, як ОСОБА_3 , якого бачила під час перегляду відео з камер відео спостереження 16.04.2014 року.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2014 року з додатком у вигляді довідки, яким зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_10 особи, зображеної на фотознімку під №3, як ОСОБА_3 , який у нього купував мобільний телефон 16.04.2014 року.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2014 року з додатком у вигляді довідки, яким зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_11 особи, зображеної на фотознімку під №3, як ОСОБА_3 , який 16.04.2014 року купував у нього спортивний костюм.
Отже, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, з точки зору їх належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінуємого йому злочину. При цьому судом враховано висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбеера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, в яких зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
За положеннями ст.9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.
Відповідно до положень ст.6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.
Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Так, ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.12 КК України, вчинено тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обвинувачений в силу ст.89 КК України раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, в Миколаївському обласному наркологічному диспансері на обліку не перебуває, в Миколаївській обласній психіатричній лікарні на обліку не перебуває, в 2004 році проходив стаціонарне лікування з діагнозом «не соціалізований розлад поведінки на ґрунті акцентуацій характеру за нестійким типом на резидуально органічному фоні». Згідно акту судово-психіатричного експерта №213 від 16.05.2014 року ОСОБА_3 на теперішній час та в момент скоєння правопорушення виявляв ознаки пограничного типу емоційно нестійкого розладу особи, ускладненого вживанням алкоголю з шкідливими наслідками. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального правопорушення, міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Відповідно до положень ст.65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до положень ст..75 ч.1 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та відношення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
У кримінальному проваджені було заявлено цивільні позови про стягнення у солідарному порядку з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 1900 грн. на користь ОСОБА_8 та 17041,26 грн. на користь УДППЗ «Укрпошта» в особі Миколаївської дирекції.
Відповідно до пояснень представника цивільного позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні та акту службового розслідування за фактом нападу невідомою особою на листоношу міського відділення поштового зв`язку Миколаїв-20 управління Миколаївської дирекції УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_8 від 16.04.2014 року загальна сума готівки, викрадена зловмисником та відповідно не здана за ф. 55 за 16.04.2014р. складає 17041,26 грн..
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи наведене, заявлені цивільні позови підлягають задоволенню.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 роківпозбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 1900 гривень в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в особі Миколаївської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» 17041,26 гривень в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Майно, на яке ухвалою слідчого-судді від 25.04.2014 року накладено арешт, а саме: плеєр HTC Verion S/N: HT05MHG00301 чорного кольору, флеш-карту на 2 Гб та навушники SOUL чорно-червоного кольору обернути в рахунок виконання вироку в частині цивільних позовів.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Заводського районного
суду м. Миколаєва ОСОБА_1