Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5117/18
Провадження № 1-кп/758/123/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2021 року Подільський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0001074, внесеного до ЄРДР 14.03.2017 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженки Вірменії, громадянки України, працюючої майстром манікюру, маючої вищу освіту, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
16.02.2017 року в період часу з 09:55 год. по 10:20 год. за адресою: АДРЕСА_1 , прокурором Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_7 спільно із оперативними працівниками підрозділу Національної поліції України проведено обшук приміщення вказаної квартири, яка на праві власності належить ОСОБА_6 та у присутності останньої виявлено та вилучено ряд документів, зокрема оригінал документу технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 , який начебто виготовлено станом на 18.02.2008 року та підписаний співробітником КМБТІ ОСОБА_8 як особою, яка виконала виготовлення вказаного технічного паспорту на квартиру та рукописним текстом синього кольору із наступним змістом « ОСОБА_6 21.06.1972, НОМЕР_1 », який нанесено в графі відображення власника нерухомого майна, тобто відповідно до змісту технічного паспорту на квартиру, власником зазначеного нерухомого майна являється ОСОБА_9 .
Зазначені факти у технічному паспорті являються завідомо неправдивими, оскільки органом досудового розслідування встановлено інші обставини.
Відповідно до змісту відповіді Київського міського БТІ від 22.02.2018 року №062/14-2122 (И-2018), КМБТІ не проводило технічну інвентаризацію та не виготовляло технічний паспорт на об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, досудовим розслідування встановлено місцезнаходження та проведено допит в якості свідка гр. ОСОБА_10 , який являється колишнім співробітником КМБТІ та перебував на посаді техніка-інвентаризатора. В ході допиту останній зазначив, що жодного відношення до виготовлення технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 не має, свого підпису на документі не ставив, технічну інвентаризацію вказаного об`єкту нерухомого майна ніколи не здійснював.
Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (п. 1.4.), технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна проводиться суб`єктами господарювання, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали кваліфікаційний сертифікат відповідно до статті 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N 554 «Деякі питання професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури».
Крім того, відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 22.03.2018 року №8-4/664, рукописні записи « ОСОБА_6 21.06.1972, ». У графах «власник (юридична, фізична особа)» та «Дата народження, ідентифікаційний номер» в технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 виконано ОСОБА_9 .
Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 358 КК України не визнала повністю, оспорила фактичні обставини та по суті пред`явленого обвинувачення дала покази, що вона не заперечує той факт, що вписала свої дані в бланк технічного паспорта, а саме ім`я, прізвище та по батькові, однак це вона зробила вже після оформлення договору купівлі продажу квартири на її ім`я. Це вона зробила, бо вона не вважала і не вважає бланк технічного паспорту документом і не боялась його зіпсувати. Оскільки на бланку не було всіх підписів, які необхідні, то вона і не була впевнена, що це оригінал. Вона вважала, що вже після того, як квартира буде зареєстрована на її ім`я, то вона замовить та отримає технічний паспорт в законному порядку. Бланк технічного паспорту вона особисто передала працівникам поліції та не приховувала його. Після відкриття кримінальної справи за ст. 190 КК України, працівники поліції жодного питання про бланк техпаспорту її не запитували. Після придбання квартири в ній проводився ремонт, продавати квартиру вона намірів не мала і немає, вона зі своїми дітьми зареєстрована в цій квартирі і проживає. Вона не вважає себе винною, оскільки в її діях немає складу злочину і, наполягає на її виправдуванні.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він до 2013 року працював в БТІ. Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 він не виготовляв. Свого підпису на технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 ніколи не ставив. Слідчій ознайомлював його з Технічним паспорт на квартиру АДРЕСА_3 та показував на ньому його прізвище та підпис і запитував чи ставив він свій підпис. Він повідомив, що ніякого підпису він не ставив і не міг ставити, оскільки на той час вже не працював в БТІ. Для того щоб виготовити Технічний паспорт то необхідно виїхати на об`єкт, потім все порахувати і надати його на перевірку. Підпис свій він ставив на титульній сторінці техпаспорту.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 , її вина у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України повністю підтверджується наступними доказами, які містяться у кримінальному провадженні.
Відповідно до рапорту старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві капітана поліції ОСОБА_11 , встановлено, що 14.03.2017 року з Київської місцевої прокуратури № 7 найшли матеріали кримінального провадження №0001074, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 14.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. У вчиненні даного кримінального провадження підозрюється: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до протоколу обшуку від 16.02.2017 року, встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 виявлено договір купівлі продажу між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 від 11.12.2015 року, витяг з державного реєстру від 11.12.2015 року, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до копії технічного паспорту на кв. АДРЕСА_3 , який виготовлено станом на 18.02.2008 року, встановлено, що квартира розташована на 1 поверсі 3 поверхового будинку та складається з 2 кімнат жилою площею 20,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната 5,9 кв.м., 2-а кімнати 14,9 кв.м., кухня площею 5,3 кв.м., вбиральня 0,6 кв.м., ванна площею 2,2 кв.м., коридор 5,7 кв.м., загальна площа квартири 34,6 кв.м. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до оригіналу технічного паспорту на кв. АДРЕСА_3 , який виготовлено станом на 18.02.2008 року, встановлено, що квартира розташована на 1 поверсі 3 поверхового будинку та складається з 2 кімнат жилою площею 20,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната 5,9 кв.м., 2-а кімнати 14,9 кв.м., кухня площею 5,3 кв.м., вбиральня 0,6 кв.м., ванна площею 2,2 кв.м., коридор 5,7 кв.м., загальна площа квартири 34,6 кв.м. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2015 року, встановлено, що ОСОБА_14 передає належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_6 , а ОСОБА_6 приймає у власність вищезазначену квартиру та зобов`язується сплатити за неї 544 000,00 (п`ятсот сорок чотири тисячі) гривень 00 копійок. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до листа КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-2122 від 22.02.2018 року з додатками на 5 аркушах, встановлено, що Бюро не проводило технічну інвентаризацію та не виготовляло технічний паспорт на об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, печатку № 6 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна вилучено з обігу та знищено в установленому порядку, ОСОБА_10 звільнений з посади техніка 1-ї категорії з інвентаризації нерухомого майна Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 11.03.2013 року. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 13.03.2018 року, встановлено, що ОСОБА_10 надав на 6 аркушах формату А4 зразки своїх підписів, по 24 підписи на кожному аркуші, які долучені до протоколу. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.03.2018 року, встановлено, що оглянута ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_4 , де виявлено особову справу колишнього працівника КМБТІ ОСОБА_10 , та в ході огляду матеріалів виявлено оригінали атестаційного листа на ім`я ОСОБА_10 від 23.04.2008 року та оцінки діяльності працівника на ім`я ОСОБА_10 від 27.03.2008 року за підписом ОСОБА_10 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до листа КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-2952 від 14.03.2018 року, встановлено, що в КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» наявні документи із підписом ОСОБА_10 за період роботи з 2007 по 2010 року а саме: атестаційний лист; оцінка діяльності працівника, які можуть бути надані для проведення судової почеркознавчої експертизи. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до висновку експерта № 8-4/664 від 22.03.2018 року, встановлено, що вирішити питання: «Ким, ОСОБА_10 чи іншою особою виконано підпис від імені ОСОБА_8 на «Технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 в графі «Виконав «підпис/прізвище» поруч із друкованим текстом «паспорт виготовлено станом на 18.02.2018» ліворуч в нижній частині титульної сторінки документу?» - не виявилось можливим, у зв`язку із відсутністю достатньої кількості та якості достовірних зразків підпису ОСОБА_10 . Рукописні записи « ОСОБА_6 21.06.1101» у графах «Власник (юридична, фізична особа)» та «Дата народження, ідентифікаційний номер» в Технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 виконано ОСОБА_6 , зразки почерку якої були надані для порівняння. Фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність , чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 87 КПК України недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази прийшов до висновку, що вони є, відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази обвинуваченої та свідка, висновку експертизи, отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд звертає увагу на послідовні, логічні і змістовні покази свідка, які узгоджуються з висновком судової експертизи, іншими матеріалами справи, і які суд вважає правдивими і такими, які можна покласти в основу обвинувального вироку.
Показання ОСОБА_6 суд вважає непослідовними та такими, які направлені на уникнення від кримінальної відповідальності і які спростовуються іншими доказами.
Суд не погоджується з доводами обвинуваченої ОСОБА_6 про недоведеність її вини у вчиненні кримінального правопорушення, її доводи спростовуються логічними і послідовними показами свідка, які підтверджуються сукупністю досліджених доказів і які суд вважає правдивими. Суд вважає, що не встановлено підстав для її виправдання по пред`явленому обвинуваченню.
Слід зазначити, що, аналізуючи показання обвинуваченої в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що вони є такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження. У зв`язку з цим, суд критично оцінює показання обвинуваченої, надаючи перевагу показанням свідка, які за своєю суттю є незмінними та цілком узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.
Крім того, суд звертає увагу на висновок експерта № 8-4/664 від 22.03.2018 року, згідно якого встановлено, що рукописні записи « ОСОБА_6 21.06.1101» у графах «Власник (юридична, фізична особа)» та «Дата народження, ідентифікаційний номер» в Технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 виконано ОСОБА_6 , зразки почерку якої були надані для порівняння.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю доводиться зібраними доказами, будь-яких даних, які б спростовували її непричетність під час судового розгляду не здобуто.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились у вчиненні підроблення офіційного документу, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченої, з врахуванням того, що суд розглядає справу лише в межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченої правильною.
Обираючи покарання ОСОБА_6 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 358 КК України, а саме, що дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, на підставі ст. 12 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення), конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, одружена, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, працевлаштована.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , передбачених ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, її відношення до скоєного, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання у виді штрафу.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про відбування покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 358 КК України, суд виходить з наступного.
Кримінальне правопорушення передбачене цією статей, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, на підставі ст. 12 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення), скоєний ОСОБА_6 взимку 2008 року.
Стаття 49 КК України передбачає, що особа, звільняється від кримінальної відповідальності, за строками давності якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Згідно ст. 12 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення) невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, при цьому санкція ч. 1 ст. 358 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачає покарання у виді штрафу до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.
Таким чином, з зими 2008 року моменту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення), яке віднесено кримінальним законодавством до категорії злочинів невеликої тяжкості, та за який передбачене покарання у виді штрафу до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, минув строк понад три роки.
При цьому, ОСОБА_6 від слідства не ухилялась та до закінчення строків давності нових кримінальних правопорушень не вчиняла, тобто перебіг давності, відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, не зупинявся та не переривався.
Запобіжний захід відсутній.
Цивільний позов не заявлявся.
Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку із з закінченням строків давності.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в дохід держави витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2860 гривень 00 копійок.
Речові докази: оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 на 2 арк. залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1