ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2017/21 (1-кс/635/571/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/623/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000009 від 19.03.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000009 від 19.03.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
Згідно оскаржуваної ухвали застосовано стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 17 травня 2021 року включно, без визначення розміру застави та взято його під варту в залі суду негайно.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання із забороною покидати місце реєстрації підозрюваного: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що ОСОБА_8 під час допиту його в якості підозрюваного свою вину у скоєному визнав. Він активно співпрацює зі слідством, надає показання. Зазначає, що переховуватись від слідства наміру він не має, буде з`являтися на першу вимогу. Знищувати докази або вчиняти нові злочини не має наміру. Крім того пояснює, що ОСОБА_8 має інфекційну хворобу (тубезкульоз-закрита форма), міцні соціальні зв`язки, дружину та на вихованні неповнолітню доньку 2004 року народження, яка хворіє та має інвалідність третьої групи. Вважає, що слідчим не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ відділу поліції №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000009 від 19.03.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

08.03.2021 року о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
19.03.2021року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
19 березня 2021 року до суду слідчий звернувся до слідчого судді Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: враховуючи, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, тобто офіційних джерел заробітку не має, вчинив тяжкий, корисливий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, тому знаходячись на свободі він може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_8 знаходячись на свободі, може незважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності вчинити новий злочин, так як був раніше неодноразово судимим за аналогічні кримінальні правопорушення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання, а саме, відомостями, що містяться у: протоколах допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколах огляду місця події від 19.03.2021 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання; протоколі затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 19.03.2021 року та іншими матеріалами провадження у їх сукупності.
Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, який фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , і разом з цим те, що інкримінований йому злочин, згідно пред`явленої підозри, має зухвалий та цинічний характер, внаслідок чого існує суспільний інтерес, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурором, слідчим та судом першої інстанції об`єктивно враховано відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Фрунзенського районного суду Харкова від 01.03.2013 року за ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі, 12 травня 2020 року звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям строку, на шлях виправлення не став та знов підозрюється у скоєнні нового злочину, у зв`язку з чим, в цьому випадку існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, а отже слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки доведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення (корисливий злочин), оскільки не має офіційного місця роботи та офіційного джерела доходу.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення (корисливий злочин), оскільки не має офіційного місця роботи та офіційного джерела доходу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
Мотиви постановленого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, відомості про особу підозрюваного та наявні докази, про вчинення, згідно підозри, підозрюваним кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, який інкримінується особі, згідно підозри, а саме вчинення тяжкого корисливого злочину, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу,колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора, захисника, а також підозрюваного, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».
Колегія суддів вважає слушними висновки суду першої інстанції про те, що слідчим та прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи захисника стосовно відсутності ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Доводи в апеляційній скарзі щодо того, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, дружину та на вихованні неповнолітню доньку 2004 року народження, яка хворіє та має інвалідність третьої групи - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Доводи захисника щодо наявності у ОСОБА_8 хвороб, повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи про наявність захворювань, що унеможливлюють перебування особи під вартою, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому.

Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді