Провадження 1-в/193/110/21
У Х В А Л А
іменем України

26 березня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні взалі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області в режимі відеоконференції спільне подання адміністрації Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 45) та спостережної комісії Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
З вказаного подання, яке надійшло до Софіївського районного суду 02.03.2021, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбуваючи призначене судом покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45) (надалі Софіївська ВК №45) зарекомендував себе позитивно. До праці ставиться сумлінно, вимог режиму утримання не порушує, має заохочення від адміністрації Софіївської ВК № 45, стягнень не має. Посилаючись на те, що засуджений відбув 2/3 призначеного судом строку покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, в поданні ставиться на вирішення питання про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи подання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
Його захисник ОСОБА_6 також просив подання адміністрації Софіївської ВК № 45 задовольнити, пояснив, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти даного подання, вважає, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого з місця позбавлення волі, наголосив, що ОСОБА_5 ще потребує нагляду в умовах ізоляції від суспільства.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , дійшов такого висновку.
ОСОБА_5 по даній справі засуджений 22.01.2019 за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який змінено за ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2019 року, за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років і 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 29.03.2018, кінець строку: 29.04.2022.
Станом на 26.03.2021 засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (02 роки, 8 місяців і 20 днів), невідбута частина якого складає 1 рік, 1 місяць і 5 днів.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК №45, а й увесь період його відбування покарання.
Згідно наявних у особовій справі матеріалів вбачається, що засуджений з 03 квітня 2018 року утримувався в ДУ «Криворізька установа виконання покарання (№ 3)». Під час утримання в установі, допускав порушення вимог режиму утримання, мав 3 стягнення, заохочень не мав.
З 27 липня 2020 року міру кримінального покарання відбуває в Софіївській ВК №45. За час відбування покарання характеризується позитивно: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, стягнень не має, має три заохочення, за станом здоров`я є працездатним, за власним бажанням без оплати праці працевлаштований днювальним відділення, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. За вироком суду має невідшкодовані судові витрати, у розмірі 3718 грн., але виконавчі листи до установи не надходили. За висновком характеристики засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці, довів своє виправлення.
Досліджуючи матеріали особової справи засудженого, встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення й інших кримінальних правопорушень, серед яких є низка тяжких умисних злочинів, зокрема:
1) 01.03.2004 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.07.2005 у зв`язку з амністією.
2) 06.06.2006 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч,2, 185 ч.3, 186 ч. 2, 186 ч.3, 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 09.03.2010 умовно-достроково.
3) 22.12.2010 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 185 ч.3, 70 ч.1, 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 28.08.2013 умовно-достроково.
4) 11.08.2014 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 08.06.2016 умовно-достроково.
5) 29.11.2017 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 309 ч.1, 309 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.
Як видно з наведених судимостей засуджений ОСОБА_5 одного разу судом звільнявся від відбування покарання з випробуванням, крім того до нього тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і одного разу амністія, однак останній належних висновків не зробив і в подальшому неодноразово вчиняв злочини, за які був засуджений.
Крім того, перебуваючи у місцях позбавлення волі майже три роки ОСОБА_5 заоохучавася лише тричі, і то лише в першому півріччі 2020 року. До цього та після цього, позитивною динамікою до виправлення не відзначався, більш того у 2018 та 2019 року мав три стягнення, з яких одне у виді карцеру на 4 доби за зберігання заборонених предметів.
Наявність захворювань, про які повідомив засуджений, не є безумовною підставою для його умовно-дострокового звільнення, тим паче, що звільнення від відбування покарання з цих підстав, є виключно правом суду, а не обов`язком.
Таким чином, вказані обставини на переконання суду свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.81 КК України, ч. 2 ст. 376, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні спільного подання адміністрації Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 45) та спостережної комісії Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про застосування відносно ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1