Справа № 302/349/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2021смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник органу пробації ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР №0000038 від 21.03.2021 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою (9 класів), не одруженого, не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 125 ч.1, 128 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2021, біля 08.55 години, ОСОБА_5 , перебуваючи на території дворогосподарства, що за адресою АДРЕСА_2 , під чає сварки із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на фунті особистих неприязних відносин, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в область лівого ока.
У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 , згідно з висновком судового-медичного експерта №33/м від 02.04.2021 року, спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 у вигляді садна неправильної форми, покритого кіркою коричневого кольору не виступаючої над рівнем оточуючої шкіри на верхній повіці з ліва та синця овальної форми, синюшного кольору.
Дані тілесні ушкодження спричинені тупими твердими предметами, або предметом по ударному механізму дії, зведеними пальцями рук сторонньої особи.
По давності вкладаються в час події, яка мала місце 20.03.2021 року. Розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Крім цього, 20.03.2021, біля 09.00 години, ОСОБА_8 , маючи довести свій злочинний намір до кінця, перебуваючи на території дворогосподарства, що за адресою АДРЕСА_2 , під час сварки із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був та міг їх передбачити під час того, штовхнув останнього своїми руками, через що ОСОБА_7 впав на землю. Під час падіння ОСОБА_7 вдарився правою частиною грудної клітки до дерев`яної колоди, яка була розміщена на землі.
В результаті своїх протиправних та необережних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи №33/м від 02.04.2021 тілесні ушкодження у вигляді перелому шостого ребра з права без зміщення відломків, який підтверджений рентгенологічно.
Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупих, твердих предметів по ударному механізму дії, або від ударяння об такі, могли виникнути від надання тілу прискорення сторонньою особою.
По цій ознаці відповідно до правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень пп. 2.2.2, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, кваліфікуються як, тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою розлад здоров`я більше 21 дня. По давності вкладаються у час пригоди, яка мала місце 20.03.2021 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 встановлені обставини,які повністю відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, а також вину в учиненні зазначених кримінальних правопорушень визнав повністю, розкаявся і підтвердив ці обставини в своїх показах.

Потерпілий також визнав вищезазначені встановлені обставини і пояснив, що не має претензій до обвинуваченого, бо простив йому вчинене і просить обрати покарання обвинуваченому з відбуттям такого у межах громади за місцем проживання.

Згідно з положеннями статті 349 ч.3 КПК України, суд постановив за згодою всіх учасників судового кримінального провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо встановлених обставин, які ніким не оспорюються і роз`яснив наслідки цієї процесуальної дії, і обмежився допитами обвинуваченого, потерпілого та дослідженням документів, що характеризують обвинуваченого.

Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які мали місце за кваліфікуючими ознаками:

-умисне легке тілесне ушкодження (стаття 125 ч.1 КК України);

-необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (стаття 128 ч.1 КК України).

За вчинені кримінальні правопорушення ОСОБА_5 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання за кожне кримінальне правопорушення, виходячи з альтернативної санкції статей 125 ч.1, 128 ч.1 КК України, суд зважає на таке.

Зазначені кримінальні правопорушення статтею 12 КК України віднесені: 125ч.1 до кримінального проступку; стаття 128 ч.1 КК України до нетяжкого злочину. Спричинення легкого тілесного ушкодження характеризується умисною формою вини, а спричинення необережного тілесного ушкодження середньої тяжкості необережною формою вини. Зазначені кримінальні правопорушення не потягнули за собою значущих наслідків для потерпілого з урахуванням його вищезазначеної позиції в справі.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого, суд визнає його розкаяння і повне визнання ним вини.

Обставин, які б обтяжували відповідальність обвинуваченого, суд не встановив і такі не зазначені в обвинувальному акті.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який не має постійного місця праці,не має сім`ї, проживає один з мамою похилого віку. Обвинувачений з місця проживання органом місцевого самоврядування характеризується негативно як особа, яка схильна до вживання алкогольних напоїв та створення конфліктів на цьому ґрунті. Згідно з інформаційною довідкою органу поліції обвинувачений також характеризується як особа, схильна до кримінальних правопорушень у вигляді спричинення побоїв, а сем: обвинувачений в минулому в 2015, 2016, 2019, 2020 притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з насильством, зокрема за статтями 125 ч.1, 126 ч.1, 1261 ч.1 КК України. Натомість кримінальні провадження стосовно обвинуваченого закривались судом на підставі відмови потерпілих від приватного обвинувачення та у зв`язку з примиренням.

Отже, ОСОБА_5 не має судимості. Однак вищезазначені відомості стверджують про його схильність до конфліктів із спричиненням потерпілих тілесних ушкоджень, тобто характеризують з негативної сторони.

Згідно висновку в досудовій доповіді органу пробації обвинувачений визнаний особою, яка схильна до повторного вчинення кримінальних правопорушень з високим ступенем ризику.

З огляду на позицію потерпілого в справі, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що застосування до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі реально є занадто суворими покараннями з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої покарання обставини, та відсутності наслідків від кримінальних правопорушень.

Найбільш доцільним покарання для обвинуваченого з метою його виправлення суд вважає покарання у виді громадських робіт, яке передбачено статями 125 ч.1 і 128 ч.1 КК України на максимальний строк за санкціями цих норм кримінального закону. Це переконання суду ґрунтується також на тому, що інші більш м`які покарання є неспроможними для застосування. Зокрема, штраф є занадто м`яким покаранням до особи обвинуваченого і також виконання такого може бути утруднено,бо обвинувачений не має постійного місця праці. З цієї ж підстави неможливо застосувати до обвинуваченого і покарання у виді виправних робіт.

При визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів згідно з положеннями статті 70 ч.1 КК України, суд застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, бо обвинувачений вперше засуджується.

Цивільного позову не заявлено. Речових доказів не має. Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався і клопотання про його застосування до набрання вироком законної сили не заявлялось.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України і призначити покарання:

-за статтею 125 ч.1 200 годин громадських робіт;

-за статтею 128 ч.1 240 годин громадських робіт.

Згідно з статтею 70 ч.1 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглиненням менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ст.349 ч. 3 КПК України, - не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку його апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1