Справа № 357/1693/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
захисника ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква об`єднане кримінальне провадження (відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 грудня 2020 року за №0003849, 31 січня 2021 року за №0000201, 25 лютого 2021 року за №0000170, 19 березня 2021 року за №0000428) по обвинуваченню:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, вдівця, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 16.07.2001 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.140 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з додатковою мірою покарання - конфіскація майна;
2) 25.03.2001 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.1 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 19.04.2004 року з ДУ «Поліцької ВК №76» по відбуттю терміну покарання;
3) 25.03.2002 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 19.04.2004 року з ДУ «Поліцької ВК №76» по відбуттю терміну покарання;
4) 02.08.2005 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки;
5) 19.02.2007 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області до позбавлення волі терміном на 5 років. Звільнений 16.09.2011 року з ДУ «Березанської ВК №95» по відбуттю терміну покарання;
6) 27.03.2017 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. 02.11.2018 року Апеляційним судом Черкаської області звільнений з під варти у зв`язку з відбуттям покарання;
7) 10.02.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
8) 06.04.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309, ст.70, 72 КК України до 5 років позбавлення волі;
9) 20.04.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 та частиною 3 ст.185 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_13 , 27 грудня 2020 року близько 18:00 год., перебуваючи поблизу будинку № 36 по вул. Івана Кожедуба в м. Біла Церква Київської області, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкривши водійські дверцята, проник до автомобіля марки «Славута» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , звідки вчинив крадіжку телефону марки «HUAWEI P smart Z» 3999 гривень 20 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_9 .

Після вчинення злочину ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 3999 гривень 20 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Крім того, встановлено, що 30.01.2021 року близько 20:20 год. ОСОБА_13 перебуваючи поблизу кінотеатру ім. О. Довженка за адресою АДРЕСА_2 , на парковці побачив автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_10 .

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_13 підійшов до вказаного автомобіля, де побачив на передній панелі автомобіля прикріплений відеореєстратор марки «Xiaomi YI Smart Dash Camera» 1080p 60 fps, кольору «Space Gray» та цей час у ОСОБА_13 , виник умисел на крадіжку вказаного відеореєстратора.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження запираючого замка пасажирських дверей, потрапив до вище вказаного автомобіля, звідки викрав відеорєстратор марки «Xiaomi YI Smart Dash Camera» 1080p 60 fps, кольору «Space Gray» вартістю 1526,81 грн., який належить потерпілому ОСОБА_10 .

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 шкоди на суму 1526 гривень 81 копійка.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Крім цього, 07.02.2021 у нічний час доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_13 , перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , на узбіччі побачив припаркований автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_16 .

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний чай, ОСОБА_13 підійшов до вказаного автомобіля та в цей час у нього виник умисел на крадіжку речей з даного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вітрового скла та відчинення водійських дверцят ОСОБА_13 потрапив до вище вказаного автомобіля, звідки викрав грошові кошти в сумі 10 000 гривень, мультимедійний центр «PioneerDMH-G120 вартістю 3674,16 грн., набір інструментів ЕТ-6108sp марки «INTERTOOL» вартістю 1215,76 грн., які належать потерпілому ОСОБА_16 .

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 14889,92 грн.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Крім цього, 12.02.2021 у нічний час доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_13 , перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , на узбіччі побачив припаркований автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_16 .

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_13 підійшов до вказаного автомобіля та в цей час у нього виник умисел на крадіжку речей з вказаного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження запираючого замка дверцят автомобіля ОСОБА_13 потрапив до вище вказаного автомобіля, звідки викрав гідравлічний домкрат білого кольору 5т. 185-355 ММ марки «Vorel» вартістю 711,85 грн, який належить потерпілому ОСОБА_16 .

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 711,85 грн.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Крім цього, 13.02.2021 близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_13 знаходився біля ринку по вул. Крижанівського, 3, в м. Біла Церква Київської області де побачив двох невідомих чоловіків, які влаштували між собою бійку. В ході бійки у потерпілого ОСОБА_11 випав на землю мобільний телефон «Doogee S60» та в цей час у ОСОБА_13 виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, з землі викрав мобільний телефон «Doogee S60» вартістю 3350, 00 грн.

Після чого ОСОБА_13 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 3350, 00 грн.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючою ознакою: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 24.02.2021, близько 03 години 30 хвилин, ОСОБА_13 , перебуваючи поблизу багатоквартирного будинку №3-а по вулиці Курсова в м. Біла Церква Київської області, побачивши припаркований поблизу будинку легковий автомобіль марки «DAEWOO Lanos», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_17 , 1998 року народження в багажному відділенні якого зберігалися інструменти, що належать ОСОБА_18 , вирішив проникнути до салону вказаного автомобіля з метою вчинення крадіжки.

Надалі реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливого мотиву з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись темною порою доби та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замка, відчинив передні праві пасажирські двері та маючи намір упевнитися в тому, що за ним ніхто не спостерігає відійшов в сторону від автомобіля та став спостерігати за навколишньою обстановкою. Впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, знову підійшов до відчинених ним передніх правих дверей автомобіля марки «DAEWOO Lanos», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 та потрапивши до салону вищевказаного автомобіля, відкинувши спинку заднього сидіння проник до багажного відділення, звідки викрав: бувший у користуванні автомобільний домкрат із маркуванням 03.2006; 0,8 т.; 2110-3913210-02 вартістю 193 гривні 33 копійки; бувший у користуванні розвідний балонний ключ вартістю 250 гривень; бувший у користуванні хрестоподібний люльковий ключ «Сталь» на «17, 19, 22» вартістю 150 гривень та бувший у користуванні рожковий ключ на «27», який не становить матеріальної цінності, що належать потерпілій ОСОБА_18 .

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_18 матеріальної шкоди на загальну суму 593 гривні 33 копійки.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднане з проникненням у сховище.

17 березня 2021 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_13 , перебував в квартирі АДРЕСА_4 , де в цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_12 , яке знаходилось в одній із зачинених кімнат вказаної квартири, яку ОСОБА_12 винаймав для проживання у ОСОБА_19 .

В подальшому ОСОБА_13 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, перебуваючи у зазначеній квартирі шляхом використання відмичок проник до кімнати, яка знаходилась у користуванні ОСОБА_12 , звідки умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими іншими особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрав монети номіналами 25 копійок, 50 копійок та 1 гривня на загальну суму 3006 гривень 50 копійок, належні ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_13 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 3006 гривень 50 копійок.

В подальшому ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати єдиний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_12 , 18 березня 2021 року, точного часу не встановлено, шляхом використання відмичок проник до кімнати квартири АДРЕСА_4 , яка знаходилась у користуванні ОСОБА_12 , звідки умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими іншими особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрав рибацьку котушку марки «Dynamic CR8000» вартістю 1305 гривень 15 копійок та монети номіналами 50 копійок на загальну суму 300 гривень, належні ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_13 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 1605 гривень 15 копійок.

Крім цього, 24 березня 2021 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_13 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 шляхом використання відмичок проник до однієї із кімнат квартири АДРЕСА_4 , яка знаходилась у користуванні ОСОБА_12 , звідки умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими іншими особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрав монети номіналами 10 копійок, 25 копійок, 50 копійок та 1 гривня на загальну суму 1000 гривень, рибацьку котушку марки «Сoonor LJ4000» вартістю 576 гривень 94 копійок та рибацьке вудлище марки «Fishing ROI Fight River 9316 Bolo 600» вартістю 857 гривень 67 копійок, належні потерпілому ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_13 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 2434 гривні 61 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого потворно, поєднане з проникненням в житло.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованих злочинів, викладених в обвинувальних актах, які відповідають дійсності. Заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_9 також визнав в повному обсязі.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальних актах.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_13 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_13 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_13 надав пояснення, відповідно до яких 27 грудня 2020 року близько 18:00 год. в м. Біла Церква проник до автомобіля «Славута», звідки вчинив крадіжку телефону марки «HUAWEI», який продав за 1000 грн., шкоду потерпілому не відшкодував, 30.01.2021 року близько 20:00 год перебуваючи поблизу кінотеатру в м. Біла Церква на парковці побачив автомобіль «ВАЗ», з якого викрав з передньої панелі відеореєстратор, який здав до ломбарду за 500 грн., 07.02.2021 у нічний час доби, на узбіччі побачив автомобіль «Спрінтер», в якому розбив вітрове скло та викрав грошові кошти в сумі 10 000 гривень, магнітолу, набір інструментів, вказані речі продав на центральному ринку в м. Біла Церква, вартість яких не пам`ятає, 12.02.2021 у нічний час доби, з того ж самого автомобіля шляхом пошкодження замка дверей потрапив до нього, звідки викрав домкрат, який продав знайомим із технічної станції, вартість не пам`ятає, 13.02.2021 близько 20 години 00 хвилин знаходився біля ринку в м. Біла Церква, де побачив двох невідомих чоловіків, які влаштували між собою бійку, в ході якої в одного з них випав на землю мобільний телефон, який викрав та здав до ломбарду через свого знайомого, вартість не пам`ятає, 24.02.2021 перебуваючи по вулиці Курсовій в м. Біла Церква, побачив ОСОБА_20 , через передні праві двері автомобіля потрапив до салону та проник до багажного відділення, звідки викрав: автомобільний домкрат, розвідний балонний ключ, рожковий ключ, які передав знайомим із технічної станції, вартість не пам`ятає, 17 березня, 18 березня та 24 березня 2021 року, потрапивши шляхом використання відмичок до квартири АДРЕСА_4 , яка належить його сину та здається в оренду ОСОБА_21 , викрав монети, рибацькі котушки та вудлище, потерпілому ОСОБА_22 повністю відшкодував завдані збитки, щодо заявленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 зазначив, що буде по можливості виплачувати завдані ним збитки.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, в тому числі щодо речових доказів.

До матеріалів справи надано документи, зокрема витяги з ЄРДР за № 0003849 від 27.12.2020, 0000029 від 08.02.2021, 0000063 від 14.02.2021, 0000087 від 16.02.2021, 0000170 від 25.02.2021, 0000428 від 19.03.2021 з яких вбачається факт реєстрації вищевказаних кримінальних правопорушень, постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 25.02.2021 та 14.04.2021, довідка про витрати на проведення експертизи, постанови про визнання речових доказів від 18.01.2021, 21.01.2021, 04.02.2021, 17.02.2021, 23.02.2021, 25.02.2021, 29.03.2021, 08.04.2021, 09.04.2021, 13.04.2021, 16.04.2021, квитанції про прийняття на тимчасове зберігання речей отриманих в ході кримінального провадження, розписки потерпілих, висновок експерта судово-товарознавчої експертизи №355 від 27.01.2021 року.

2.5. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

До матеріалів справи надано документи, які свідчать, що обвинувачений до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за медичною допомогою не звертався, вдівець, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 ., неодноразово судимий за кримінальні проступки та умисні корисливі нетяжкі та тяжкі злочини, зокрема: 1) 27.03.2017 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. 02.11.2018 року Апеляційним судом Черкаської області звільнений з під варти у зв`язку з відбуттям покарання; 2) 10.02.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 06.04.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309, ст.70, 72 КК України до 5 років позбавлення волі; 4) 20.04.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувальних актів.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого потворно, таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого потворно, поєднаного з проникненням у сховище та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого потворно, поєднаного з проникненням у житло.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 винуватість визнав, у вчиненому покаявся, надавав викривальні щодо себе показання в суді.

Наведене свідчить, що обставинами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 є рецидив злочинів.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_13 винуватим та призначити покарання за ч.ч.2,3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Обвинувачений ОСОБА_13 просив прийняти менш суворе рішення, оскільки зробив належні висновки щодо своєї протиправної поведінки, має бажання відшкодувати завдані збитки потерпілому ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_14 підтримав обвинуваченого, вважає, що в даному випадку можна прийняти рішення, пов`язане з меншим терміном реального покарання.

Потерпілий ОСОБА_9 подав письмову заяву про проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження у його відсутність, в якій також просив задовольнити цивільний позов та послався на розсуд суду щодо призначення покарання.

Потерпілий ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали письмову заяву про проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження у їх відсутність, в якій вказали що претензій матеріального характеру не мають, просили суд винести суворе покарання із позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_12 подав письмову заяву про проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження у його відсутність, в якій просив цивільний позов залишити без розгляду та послався на розсуд суду щодо призначення покарання.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_13 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходити з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого

ОСОБА_13 відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69 КК України, оскільки останній систематично, починаючи з 2017 року вчиняє умисні корисливі нетяжкі та тяжкі злочини, а також будучи притягнутим до кримінальної відповідальності та засудженим за вчинення окремих епізодів кримінальних правопорушень, не припинив свою протиправну поведінку, продовжив вчиняти злочини, що свідчить про небажання його стати на шлях виправлення та ще раз підтверджує його схильність до незаконної поведінки.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжкого та тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність постійного місця проживання, неповнолітнього утриманця, відсутність офіційного місця працевлаштування, позицію потерпілих, які не мають претензій матеріального, морального характеру та покладались на розсуд суду щодо призначення покарання, позицію потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які просили винести суворе покарання з позбавленням волі, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про притягнення до кримінальної відповідальності та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання у межах санкцій ч.ч.2,3 ст.ст.185, ч.1,4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням принципу поглиненням менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Крім цього, встановлено, що вироками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021, 06.04.2021 та 20.04.2021 років ОСОБА_13 засуджено до покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 6 статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25 червня 2018 року (справа № 511/37/16-к, провадження № 51-830км18) зробила такий висновок: «коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як статті 70, так і статті 71 КК: спочатку - за правилами частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами частини 4 статті 70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до частини 1 статті 71 цього Кодексу. У кримінально-правовій ситуації, коли вчинення нового злочину в період іспитового строку стає фактичною підставою для визнання (скасування) призначеного за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнялась особа, таким, що належить відбувати реально, його самостійне виконання при застосуванні частини 4 статті 70 КК не допускається за наявності підстав для подальшого призначення остаточного покарання за правилами частини 1 статті 71 вказаного Кодексу».

Кримінальні правопорушення які вчинені обвинуваченим ОСОБА_13 , та які є предметом вказаного об`єднаного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим як до винесення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021, зокрема епізоди злочинної діяльності від 27.12.2020, 30.01.2021, 07.02.2021, так і після - епізоди злочинної діяльності від 12.02.2021, 13.02.2021, 24.02.21, 17.03.2021, 18.03.2021 та 24.03.2021, тому суд остаточне покарання призначає на підставі ст.ст. 70, 71 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень та вироків, за правилами призначення покарання, застосовує принцип часткового складання невідбутої частини покарання за попередніми вироками.

Призначення ОСОБА_13 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

6. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_9 , він же цивільний позивач, пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_13 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3999 гривень 20 копійок, який підтримав в письмовій заяві від 21.04.2021 року поданій через канцелярію Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Прокурор ОСОБА_8 зазначила, що підтримує цивільній позов потерпілого в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_13 , цивільний відповідач, позовні вимоги визнав повністю.

Захисник ОСОБА_14 не заперечував щодо задоволення цивільного позову потерпілого.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважає, що наявні правові підстави для задоволення цивільного позову ОСОБА_9 .

Вирішуючи заявлений цивільний позов та розмір заявлених вимог щодо відшкодування шкоди, суд враховує наступне.

У відповідності з п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з цим ч.1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Частиною 2 ст.77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України).

ОСОБА_9 згідно цивільного позову просить стягнути з ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 3999 грн. 20 коп.

Матеріали провадження містять належний та допустимий доказ понесення ним матеріальних збитків саме на вказану суму, а саме висновок експерта судово-товарознавчої експертизи №355 від 27.01.2021 року.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що цивільним позивачем ОСОБА_9 доведено факт спричинення ОСОБА_13 матеріальних збитків на вказану суму, як і доведено, що він поніс вказані витрати в результаті вказаного кримінального правопорушення, а отже позов підлягає задоволенню.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7046 гривень 26 копійок, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, слід залишити без розгляду, оскільки цивільним позивачем подано через канцелярію Білоцерківського міськрайонного суду Київської області письмову заяву від 29.04.2021 року про залишення вказаного позову без розгляду по причині відшкодування завданих збитків обвинуваченим ОСОБА_13 .

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи на загальну суму 653 грн. 80 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_13 будь-який захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 04 (чотири) роки.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років.

На підставі ч.ч.1,4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2021 року та 20.04.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 покарання у виді 06 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з часу фактичного звернення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021 року до виконання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_13 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 3999 грн. 20 коп. у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_13 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи на загальну суму - 653 (шістсот п`ятдесят три гривні) грн. 80 (вісімдесят копійок) коп.

Речові докази: сліди руки (рук) розмірами 11х19 мм, 12х20 мм, 12х19 мм, вилучені під час ОМП 18.03.2021 року, які непридатні для ідентифікації по ним особи (осіб) та які знаходяться в паперовому конверті із відповідними написами, які визнано речовими доказами та направлено на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області постановою від 16.04.2021 року знищити;

- сліди структури матеріалу, що вилучені під час ОМП від 18.03.2021 та які знаходяться в паперовому конверті із відповідними написами, які визнано речовими доказами та направлено на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області постановою від 16.04.2021 року знищити;

- поліетиленовий пакет, що вилучений під час ОМП від 18.03.2021 та який знаходиться в паперовому конверті із відповідними написами, який визнано речовим доказом та направлено на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області постановою від 08.04.2021 року знищити;

- картонну коробку, яка слугує упаковкою до рибацької котушки марки «Dynamic CR8000», яку визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_12 постановою від 09.04.2021 року залишити власнику;

- сліди пальців рук, з розмірами по осях 32х20 мм, 20х21 які придатні для ідентифікації за ним особи, та слід пальця руки, з розміром по осях 21х15 мм непридатний для ідентифікації за ним особи та які знаходять в спец пакунку №5315836 і визнані речовими доказами та направлені на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області постановою від 13.04.2021 року знищити;

- картонну коробку, яка слугує упаковкою до рибацької котушки марки «Coonor LJ4000», чохол до рибацького вудлища марки «Fishing ROI Fight river 9316 bolo 600», які визнані речовими доказами та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_12 постановою від 29.03.2021 року залишити власнику;

- домкрат із маркуванням 03.2006: 0,8 т.; 2110-3913210-02; ключ рожковий «27»; балонний розвідний ключ; хрестоподібний люльковий ключ «Сталь» на «17,19,22», які визнані речовими доказами та передано на зберігання власниці ОСОБА_18 постановою від 25.02.2021 року залишити власниці;

- портмоне «HUNTER LEDER», посвідчення водія НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , банківську картку «ПриватБанк», банківську картку «ПриватБанк», банківську картку «onepay», паливну картку «GLUSCO CLUB», які визнані речовими доказами та передано на зберігання власнику ОСОБА_11 постановою від 17.02.2021 року залишити власнику;

- мобільний телефон «Doogee» color: S60. IMEI1 НОМЕР_7 , IMEI2 НОМЕР_8 , який визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_11 постановою від 23.02.2021 року залишити власнику;

- договір № 00075 з « ОСОБА_23 » який визнано речовим доказом та зберігається при матеріалах кримінального провадження постановою від 23.02.2021 року залишити при матеріалах кримінального провадження;

- паперовий конверт із слідами папілярних ліній, який визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області постановою від 04.02.2021 року знищити;

- коробку від телефону HUAWEI P smart Z білого кольору, яку визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_9 постановою від 18.01.2021 року залишити власнику;

- тримач для телефону автомобільний чорно-блакитного кольору, який визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_9 постановою від 21.01.2021 року залишити власнику;

- скребок для авто чорного кольору з м`якою ручкою зеленого кольору, яку визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_9 постановою від 21.01.2021 року залишити власнику;

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1