ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/775/20
Номер рядка у звіті 227
11 лютого 2021 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
та сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженеця с. Ревбінці Чорнобаївського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що дійсно ОСОБА_5 14.12.2019 року відвозив у с. Вільхи її сина, ОСОБА_6 сидів на передньому сидінні та коли вони поверталися назад до м. Золотоноша їм на зустріч виїхала машина, яку почала обганяти інша машина, а тому, щоб уникнути зіткнення ОСОБА_5 з`їхав на обочину, дорога була слизька та автомобіль злетів у кювет. Після ДТП вона прийшла до тями лише в лікарні.
Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1286 КК України, його винуватість повністю стверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами. До такого висновку суд приходить аналізуючи наступні докази:
- дані висновку експерта № 05-8-02/361 від 17.12.2019 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_6 є сполучена травма голови, тулуба та кінцівок, яка ускладнилася розвитком шоку. При проведенні експертизи трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки та живота у вигляді численних двосторонніх переломів ребер, розривів печінки, грудного відділу аорти, синці живота, грудної клики, черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововиливів в м`які тканини голови, перелому альвеолярних відростків верхньої шелепи, травматичної екстракції зубів па верхній щелепі, ран та саден на голові; травма кінцівок у вигляді закритого перелому правого стегна, рани правої кисті. саден правого плеча, правої гомілки. Такі тілесні ушкодження утворилися незадовго до настання смерті від дії твердих тупих предмет, або при ударі о такі. Не виключається можливість виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень в час та за обставин дорожньо-транспортної пригоди, механізм якої вказаний фабулі даної постанови.
- дані висновку експерта № 4/232 від 25.03.2020 року, відповідно до якого оглядом встановлено, що на передньому лівому та задньому правому колесі відсутній болт кріплення колеса. Оглядом встановлено, що на передньому лівому встановлена шина «Matador МР12 175/70R13», на передньому правому колесі встановлена шина «Made in Ukraine 175/70R13», що не відповідає вимогам п. 31.4.5 г) Правил дорожнього руху України. Оскільки, амортизатори задньої вісі відсутні на місці свого конструктивного кріплення, тому згідно з вимогами п. 31.1. Правил дорожнього руху України, експлуатація даного транспортного засобу заборонялася.
- дані висновку експерта № 05-8-01/64 від 24.03.2020 року, відповідно до якого встановлено у ОСОБА_5 тілеснимх ушкоджень тяжкого, середнього та легких ступенів тяжкості;
- дані висновку експерта № 05-8-01/63 від 24.03.2020 року відповідно до якого ОСОБА_7 встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забій кісток тазу, забій грудної клітини;
Отже, у сукупності з показаннями обвинуваченого, свідка, вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_5 , що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , а зазначені вище висновки експертів підтверджують факт порушення обвинуваченим ОСОБА_5 вимог п.п. 31.1; 10.1.; 12.1 ПДР України, а також вимог щодо безпеки експлуатації транспортних засобів, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Вказані вище докази, що досліджувались судом, є належними, допустимими, достовірними, взаємодоповнюють один одного, і в своїй сукупності повністю доводять вину обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Оцінивши вищевказані докази, які є належними та допустимими, судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при збору даних доказів не було встановлено.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч.2 ст.286 КК України встановлює кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та те, що є раніше не судимим.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер допущеного ОСОБА_5 порушення Правил дорожнього руху, характер та ступінь тяжкості непоправних наслідків у виді смерті особи, відомості про особу обвинуваченого.
Обґрунтовуючи вид і міру покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд також враховує данні про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має зареєстроване місце проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема, на думку суду обвинувачений щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює скоєний ним злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання, а тому виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
На підставі викладеного, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, тобто в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
За змістом п. 21 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, неналежне утримання транспортного засобу, що спричинило смерть потерпілого, з метою забезпечення міри виховного характеру, приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк в межах санкції статті.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п.,п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробацїї; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведені експертизи на загальну суму 3454 грн. 22 коп.
Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1