Київський апеляційний суд
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2021 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 26 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 26 червня 2020 року № 116429-20.
Слідчий суддя зазначив, що зі змісту заяви ОСОБА_5 вбачається, що остання фактично не погоджується з процесуальними діями та рішеннями, прийнятими суддею Заводського районного суду м. Миколаєва в межах справи № 487/44/20, у зв`язку з чим і просить внести відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ст. 375 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Разом з тим, як вказано в судовому рішенні, відповідно до Рішення Ради суддів України від 21 червня 2013 року № Л 2 27 незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення, оскільки ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд, у зв`язку з чим слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5
Провадження № 11сс/824/774/2021
Категорія: ст.ст. 303-309 КПК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_6
Доповідач: ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року, як незаконну та необґрунтовану, постановити нову, якою задовольнити її скаргу, зобов`язати службових осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості за заявою № 116429-20 від 22 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та, відповідно до положень ст.ст. 55, 56 КПК України, видати їй витяг з ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
ОСОБА_5 вважає, що висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі суперечать положенням ст. 214 КПК України, яка є імперативною і містить диспозицію, яка не передбачає можливості прийняття іншого рішення, окрім рішення про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину, при тому, що вказана стаття не ставить заявнику будь-яких вимог щодо оформлення заяви про кримінальне правопорушення, форми її складання і не покладає на заявника обов`язку з надання доказів скоєного злочину.
Одночасно, в апеляційній скарзі порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який, на переконання ОСОБА_5 пропущений з поважних причин, оскільки копія оскаржуваного рішення нею була отримана на особистий кабінет системи «Електронний суд» лише 18 листопада 2020 року і 23 листопада 2020 року електронним засобом зв`язку направила апеляційну скаргу.
ОСОБА_5 в суд апеляційної інстанції не з`явилась, разом з тим 18 грудня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду електронним засобом зв`язку направила клопотання про розгляд даного провадження у її відсутність.
Офіс Генерального прокурора по час, дату та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, нявка представника якого, відповідно до положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Як указують приписи п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, на чому наголошується в ч. 3 ст. 395 КПК України.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, оспорювана ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 постановлена 26 серпня 2020 року, без участі ОСОБА_5 , яка в заяві від 20 серпня 2020 року просила проводити судовий розгляд за її відсутності.
Копія ухвали слідчого судді від 26 серпня 2020 року, відповідно до супровідного листа, була направлена на адресу мешкання ОСОБА_5 27 серпня 2020 року, разом з тим будь-яке підтвердження дійсного отримання ОСОБА_5 копії оскаржуваного рішення матеріли справи не містять. А тому колегія суддів вважає слушними доводи ОСОБА_5 про те, що при отриманні 18 листопада 2020 року через систему «Електронний суд» копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року і подачі 23 листопада 2020 року апеляційної скарги,нею не був пропущений строк на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирішенню не підлягає.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєсту досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

З матеріалів провадження за скаргою вбачається, що ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 26 червня 2020 року № 116429-20, за результатами розгляду якої слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 26 серпня 2020 року постановлено рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , з яким погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зі змісту заяви ОСОБА_5 вбачається, що остання просить внести відомості щодо вчинення, на її переконання, суддею Заводського районного суду м. Миколаєва, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ст. 375 КК України, в результаті її незгоди з процесуальними діями та рішеннями.
Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права під час здійснення правосуддя не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності, адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.
Як правило, особи, які подають скаргу на бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про можливі вчинення злочинів суддею, у своїй заяві виказують фактичну незгоду з прийнятим процесуальним рішенням судді.
З матеріалів судового провадження та змісту скарги вбачається факт незгоди ОСОБА_5 з процесуальними діями та рішеннями, вчиненими та прийнятими суддею Заводського районного суду м. Миколаєва в межах провадження № 487/44/20, що само по собі не може вказувати на подію злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ст. 375 КК України.
Така позиція висвітлена у висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01 липня 2013 року при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, де зазначено, що органам ВС МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2017 «Про незалежність судової влади».
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбачений процесуальним порядком у справі не допускається.
А тому, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог положень ст. 214 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчим суддею вірно встановлено, що обставини, вказані в заві ОСОБА_5 від 20 червня 2020 року та поданої до Офісу Генерального прокурора, не можуть свідчити саме про вчинення кримінального правопорушення, з чим закон безпосередньо пов`язує внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги процесуального законодавства, порушень інших норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 підлягають залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 26 червня 2020 року № 116429-20 - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3