Справа № 483/482/21
Провадження 1-кп/483/116/2021
ВИРОК
Іменем України

12 травня 2021 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 2 в м.Очакові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000053 від 05 березня 2021 рокувідносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Очакова, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично у період часу з 07.12.2020 року до 03.03.2021 року, вчиняв психологічне домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , з якою спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

Так, 07.12.2020 року ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання, за вище вказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що виявилось в словесних образах нецензурними словами. За вчинення вказаного діяння ОСОБА_7 постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.12.2020 року, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 07.12.2020 року близько 14 годин 21 хвилини ОСОБА_6 порушив правила термінового забороненого припису стосовно кривдника, а саме контактував з постраждалою особою ОСОБА_5 , за що 23.12.2020 року постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_6 будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за. 1 ст. 173-2 КУпАП, 06 січня 2021 року о 18:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, образливо та нецензурно висловлювався на адресу своєї матері ОСОБА_5 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Крім того, ОСОБА_6 будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 22 січня 2021 року о 16 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, вчинив насилля в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив своїми діями домашнє насильства психологічного характеру. За вчинення вказаного протиправного діяння 22 січня 2021 року, ОСОБА_3 виписано терміновий заборонний припис, однак 22 січня 2021 року о 19 год. 20 хв., за місцем свого проживання, за вище вказаною адресою, останній не виконав вимоги термінового заборонного припису який був винесений відносно нього, а саме контактування із своєю матір`ю ОСОБА_5 , а також вчинив відносно неї домашнє насилля психологічного характеру, а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою. 27.01.2021 року постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, після вжиття вказаних заходів реагування, щодо недопущення вчинення домашнього насильства ОСОБА_6 правильних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Так, 03.03.2021 року близько 22.30 години ОСОБА_6 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи попередньо притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив дії психологічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , що виразилося у словесних образах нецензурними словами, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань, що виявилося у втраті енергійності, повноцінного сну та відпочинку, негативних переживаннях та емоційної напруженості.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України визнав повністю та не заперечував обставин вказаних в обвинувальному акті. Пояснив, що вказані дії вчиняв після вживання спиртних напоїв, по поверненню до дому та коли виникали конфлікті ситуації з матір`ю. У вчиненому розкаявся, вказав, що на даний час спиртні напої не вживає та попросив вибачення у матері.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів та характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 Постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою так і іншими особами, та згідно до положень ст. 65 КК України відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого скоєння кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися і потреба у їх застосуванні відсутня.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий