Провадження: № 1-кп/484/114/21
Справа: № 484/2415/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження №0000751 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сальян Азербайжанська Республіка, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира відділення 1 артилерійського взводу 11 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
27.09.2018 року гр. ОСОБА_3 укладено з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України строком на 6 (шість) місяців.
Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2018р. № 244 та №181-РС гр. ОСОБА_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського складу строком на 6 (шість) місяців з 27.09.2018р. по 26.03.2019р., зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду командира відділення 1 гаубичного артилерійського взводу 11 гаубичної артилерійської батареї 4 гаубичного артилерійського дивізіону, таким чином з того часу вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 27.09.2018р., тобто з з дня зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби за контрактом.

В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2018р. № 190-РС, сержанта ОСОБА_3 , призначено на посаду командира відділення 1 артилерійського взводу 11 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , та з цього часу вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2019р. №60-РС сержантом ОСОБА_3 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського складу строком на 6 (шість) місяців з 27.03.2019р. по 26.09.2019р.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2019р. №187-РС сержанта ОСОБА_3 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира вказаної військової частини.
Згідно положень ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України "Про часткову мобілізацію" №303/2014 від 17.03.2014 року (затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року №1126-VІІ) на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу та тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби сержанту ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.
Проходячи військову службу, сержант ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, сержант ОСОБА_3 , вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.
Так, 01.07.2019р . о 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді командира відділення 1 артилерійського взводу 11 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищевказаних вимог закону, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд до 22.07.2020р., не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

22.07.2020р. о 13 год. 00 хв. сержант ОСОБА_3 добровільно прибув до військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе як про військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1
Таким чином, своїми умисними діями сержант ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам. Щиро розкаюється у скоєному, просить не призначати йому покарання, пов`язане з позбавленням волі.
Крім власного визнання вини, обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, добровільність його позиції не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідо до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини справи, вказані дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкрімінуємого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся, раніше не судимий, є учасником бойових дій, приймав участь в антитерористичній операції на сході України, за місцем проходження служби характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, суд вважає, що для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також для виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Саме таке покарання відповідатиме закладеним в теорії кримінального права принципам справедливості та невідворотності покарання.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Судові витрати, цивільний позов та речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1,2, ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обрати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
СУДДЯ: