справа №619/1055/20
провадження №1-кп/619/89/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 20.02.2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 02 лютого 2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; - 01 квітня 2016 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки; - 04 серпня 2016 року апеляційним судом Харківської області вирок Дергачівського районного суду від 01.04.2016 скасовано та ухвалено призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі; - 26 лютого 2020 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
за участю: прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
30.12.2019 приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходився на вулиці Горького в с. Подвірки, Дергачівського району, Харківської області.
Перебуваючи на вказаній вулиці поряд з домоволодінням АДРЕСА_3 , у ОСОБА_3 виник прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи який, ОСОБА_3 переліз через огорожу на територію вказаного домоволодіння, а потім через вікно вліз до будинку, де зустрів господаря домоволодіння ОСОБА_7 .
Продовжуючи реалізацію свого прямого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою наживи за рахунок скоєння злочину, ОСОБА_3 озвучив вимогу ОСОБА_7 про передачу його мобільного телефону, на що ОСОБА_7 відповів відмовою. ОСОБА_3 , побачивши в руках ОСОБА_7 мобільний телефон, підійшов впритул до останнього, та шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, почав наносити удари кулаками обох рук в область ребер ОСОБА_7 з метою лишити останнього можливості до супротиву, а потім вихопив із рук потерпілого мобільний телефон торгівельної марки «Ergo F 243 Swift» серійний номер НОМЕР_1 вартістю 320 грн. з сім карткою оператора «Київстар», та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись при цьому викраденим майном на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 спричинено майнову шкоду на суму згідно висновку товарознавчої експертизи №5217 від 19.03. 2020 320 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з проникненням у житло, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так, як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого у скоєнні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

При вирішенні питання про вид і міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 66 КК України, визнає обставиною, яка пом`якшує його покарання, щире каяття обвинуваченого в судовому засіданні, яке було дієвим, а саме він просив вибачення за скоєння вищевказаного злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно. Зі слів обвинуваченого має на утриманні двох малолітніх дітей доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, а також особу обвинуваченого.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, яка пом`якшує покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Даних про речові докази у справі не має.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі за проведення товарознавчої експертизи покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та покарання, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26.02.2020, остаточно визначити ОСОБА_3 у покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 20.04.2021, зарахувавши у строк остаточно призначеного покарання за даним вироком строк покарання, частково відбутого ним за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26.02.2020, а саме з 10.01.2020 року по 19.04.2021 року.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави понесені судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 1634 грн. 40 коп.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні вироку, мають право оскаржити вирок у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя ОСОБА_1