ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області Справа №477/2757/19
Провадження №1-кп/477/44/21
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу

09 серпня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Миколаєві у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000836, №0001085, №0001086, №0001087, відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 3 статті 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 3 статті 185 КК України.
Судове провадження відносно обвинуваченого на підставі ухвали суду від 28 липня 2021 року зупинено, обвинуваченого оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року провадження у справі поновлено.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала раніше подане клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що обвинувачений неодноразово ухилявся від явки до суду, був підданий приводу, двічі оголошувався в розшук. Указувала про наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від суду та ризик скоєння ним інших кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, просив застосувати до нього більш м`який вид запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його реєстрації.
Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію обвинуваченого та просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Ураховуючи, що складання ухвали суду вимагає значного часу, суд на підставі частини другої статті 376 КПК України, обмежився складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали.

Заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по вказаним матеріалам, суд установив наступне.
Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосований привід у підготовче судове засідання на 22 жовтня 2020 року.
За інформацією Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області від 21 жовтня 2021 року здійснити привід обвинуваченого в судове засідання не виявилось можливим, оскільки обвинувачений за місцем свого проживання відсутній, місце його знаходження не встановлено, за місцем реєстрації не проживає більше двох місяців.
Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року судове провадження зупинено до розшуку ОСОБА_3 .
Відповідно до листа Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 10 грудня 2020 року №7768/54-2020 в ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , взято від нього письмове зобов`язання про явку до Жовтневого районного суду Миколаївської області, оперативно-розшукова справа категорії «Розшук» від 02 грудня 2020 року №1520018 відносно ОСОБА_3 закрита.
Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року провадження відновлено та призначено підготовче судове засідання по справі на 18 лютого 2021 року.
Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосований привід у судове засідання на 22 березня 2021 року за зареєстрованим місцем проживання та встановленим місцем перебування обвинуваченого.
За інформацією відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області та відділення поліції №2 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області здійснити привід обвинуваченого в судове засідання не виявилось можливим, оскільки обвинувачений за місцем свого проживання відсутній, місце його знаходження не встановлено, за місцем реєстрації не проживає більше двох місяців.
Ухвалою суду від 28 липня 2021 року судове провадження відносно обвинуваченого зупинено, обвинуваченого оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року провадження у справі поновлено.
Відповідно до частини другої статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.
Зазначена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 жовтня 1950 року, згідно якої обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачуваних законом випадках за встановленою законом процедурою.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.
Згідно приписів статті 177 КПК України необхідність застосування запобіжного заходу, з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, пов`язується з поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, після скоєння злочину, зокрема намагання: переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується особа.
Як убачається з позиції Європейського Суду з прав людини, висловленої в низці рішень, у тому числі в справах «В. проти Швейцарії» (W v. Switzerland), 14379/88 від 26 січня 1993 року, «Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v. Czech Republic), 31315/96 від 25 квітня 2000 року, «Луценко проти України», 6492/11 від 03 липня 2012 року, ймовірність переховування не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі. Загроза втечі не випливає з простої можливості для підозрюваного чи обвинуваченого перетнути кордон держави. При цьому слід враховувати й інші обставини, зокрема, характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, та його міжнародні контакти. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги, поряд з іншими обставинами, той факт, що особа уже ухилялася від правоохоронних органів; чи була можливість у обвинуваченого у зв`язку із здійсненням щодо нього процесуальних дій, із змісту яких він міг зрозуміти, що стосовно нього було розпочате кримінальне переслідування, втекти раніше.
Суд уважає доведеними обставини, які свідчать про існування ризиків в даному кримінальному провадженні, а саме переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Поведінка обвинуваченого, яка полягає в умисному невиконанні обов`язку прибути за викликом суду для участі в судових засіданнях, застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження та, як наслідок, двічі оголошення його в розшук, свідчить про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які заявлені прокурором, зокрема переховування від суду.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив суду, що ним вчинено крадіжку значної суми грошових коштів, що належать його близьким родичам, а також вказував на його причетність до вчинення інших протиправних дій. Крім цього, обвинувачений вказував на систематичне вживання ним наркотичних засобів та залежність від цього.
Отже, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.
Суд також установив, що обвинувачений не є особою, відносно якої, в силу частини другої статті 183 КПК України, не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Позиція обвинуваченого та його захисника про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту є не обґрунтованою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.
Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що обвинувачений зможе ухилитися від суду, може продовжувати не виконувати процесуальні рішення суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою стоком на 60 днів.
Ухвала діє з 09 серпня 2021 року по 07 жовтня 2021 року включно та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути поданою через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

СУДДЯ ОСОБА_7
Повний текст ухвали оголошено

10 серпня 2021 року о 16 годині 30 хвилин.