ВИРОК
іменем України

02 серпня 2021 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський об`єднане кримінальне провадження №0000090 від 12.07.2017 року та №0000065 від 09.06.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Угринь Чортківського району
Тернопільської області, жителя
АДРЕСА_1 , українця,
громадянина України, освіта середня-спеціальна,
не одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,
солдата, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.07.2016 № 163 солдата ОСОБА_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.07.2016 № 105-РС на посаду механіка водія 8 механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , з 29.07.2016 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та визнано таким, що з 29.07.2016 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» діє особливий період.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, о 08 год 00 хв 03 серпня 2016 року не з`явився вчасно на службу у військову частину НОМЕР_2 , розташовану по АДРЕСА_2 та в період з 08 год 00 хв 03.08.2016 року по12 год 28.10.2017 року був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем проживання.

28.10.2017 року о 12 год солдат ОСОБА_4 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений до військової прокуратури Луцького гарнізону, чим було припинено вчинення ним кримінального правопорушення.

Окрім цього, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, о 08 год 00 хв 14.11.2017 року повторно не з`явився вчасно на службу у військову частину НОМЕР_2 , розташовану по АДРЕСА_2 та в період з 08 год 00 хв 14.11.2017 року по 19.06.2020 року був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем проживання.

19.06.2020 року солдата ОСОБА_4 було затримано з метою приводу для участі в судовому засіданні, чим було припинено вчинення ним кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що він дійсно проходив військову службу за контрактом, однак за збігом складних особистих обставин, він залишив місце постійної дислокації військової частини, та не отримавши дозволу відповідного начальника, у вказаний в обвинувальному акті період часу перебував за місцем проживання, після чого він з`явився до правоохоронних органів. Вчинення кримінального правопорушення пояснює необхідністю знаходитись за місцем проживання, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину, матір та престарілу бабусю. Щиро кається у вчиненому, просить суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вчинивши самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує його покарання, є вчинення злочину повторно.

Обвинувачений злочин вчинив вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітнього сина та престарілу бабусю. За таких обставин суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, за яким він притягується до відповідальності із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

До вступу вироку в законну силу обраний раніше щодо обвинуваченого запобіжний захід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік та шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2021 року щодо ОСОБА_4 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий/-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського
міського суду Волинської області ОСОБА_1