Ухвала

9 березня 2021року
м. Київ
справа № 648/1181/18
провадження № 51 3641 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 15 травня 2020 року та ухвали Херсонського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506,

встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушив питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому не має повноважень перевіряти відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту дослідження доказів судом першої інстанції.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений порушує питання про скасування вироку Білозерського районного суду Херсонської області від

15 травня 2020 року та ухвали Херсонського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
При цьому, вважаючи оскаржувані судові рішення такими, що ухвалені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, засуджений в обґрунтування своєї позиції, фактично виражає свою незгоду з наданою судами оцінкою доказам та по суті заперечує правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження (ст. 411 КПК), що в силу статей 433,

438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга не містить чітких вимог

до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК. Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни,

а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

З урахуванням зазначеного, прохання засудженого щодо результатів розгляду касаційної скарги, не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК, оскільки останній чітко не зазначив вимогу до касаційного суду щодо подальшого руху кримінального провадження, після скасування оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПКу разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3