Справа № 459/2529/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/311/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги:

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 зі змінами, представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Сокаль Львівської області, українку, громадянку України, розлучену, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму в силу статті 89 КК України,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 , представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подали апеляційні скарги на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_6 , яким її визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, та призначено покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень;

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком у 2 роки;

- за ч.3 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком у 3 роки;

- за ч.1 ст. 358 КК України у виді штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 гривень;

- за ч.3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі строком у 2 роки 3 місяці.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком у 3 (три) роки.

Стягнуто із ОСОБА_6 в користь держави 4751 гривню 88 копійок витрат за проведення судових експертиз.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , цивільного позивача ТзОВ «Компаньйон Фінанс» - задоволено частково.

Стягнуто із обвинуваченої ОСОБА_6 в користь:

- потерпілої ОСОБА_15 3000 гривень моральної шкоди;

- потерпілої ОСОБА_10 76899 гривень 70 копійок заподіяної матеріальної шкоди та 20000 гривень моральної шкоди;

- потерпілого ОСОБА_13 5000 гривень моральної шкоди;

- потерпілої ОСОБА_16 2000 гривень моральної шкоди;

- потерпілої ОСОБА_17 3996 гривень заподіяної матеріальної шкоди та 2000 гривень моральної шкоди;

- потерпілої ОСОБА_18 5000 гривень моральної шкоди;

- потерпілої ОСОБА_19 39935 гривень заподіяної матеріальної шкоди та 5000 гривень моральної шкоди;

- товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» 700 гривень заподіяної матеріальної шкоди.

У решті вимог відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 залишено без розгляду.

На вирок суду захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу зі змінами, представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним, необгрунтованим, винесеним без повного та всебічного з`ясування обставин кримінального провадження, тобто висновки суду не відповідають матеріалам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі зазначає, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 є необгрунтованою, та що суд при прийнятті рішення допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що перешкодило ухваленню законного та обгрунтованого судового рішення. Вказує, що судом безпідставно відхилено клопотання потерпілої ОСОБА_8 та її представника про допит в якості свідків працівників ПАТ «Приватбанк» та ПАТ «Платинум Банк». Крім того, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив обвинуваченій ОСОБА_6 у здійсненні права на захист, оскільки відхилив усі клопотання обвинуваченої про відкладення справи для залучення захисника. Також вважає, що твердження суду про те, що обвинувачені необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачена неодноразово не з`являлася до суду не відповідають дійсності.

Апелянт просить оскаржуваний вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

У змінах до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення та застосвати до обвинуваченої ОСОБА_6 . Закон України «Про амністію у 2016 році».

Апелянт покликається, що за ч.3 ст. 190 КК України дії ОСОБА_6 по епізоду з потерпілою ОСОБА_14 неправильно кваліфіковано, оскільки відповідно до ст. 190 КК шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. У вироку за ч.3 ст. 190 КК України зазначено покликання на вчинення злочину у великих розмірах, однак по епізоду з потерпілої ОСОБА_14 та з її пояснень в судовому засіданні кваліфікація дій обвинуваченої невірна, оскільки ОСОБА_6 взяла на себе зобов`язання на написання реферату та передачу придбаної книги, що і було нею вчинено, тобто виконання даних зобов`язань потерпіла ОСОБА_14 пітвердила. Крім того повідомила, що притензії на суму 6000 грн. ОСОБА_14 до ОСОБА_6 не має. Для визначення чи можуть дані гроші бути предметом епізод (повторність) слід врахувати призначення та час отримання коштів.

- 6000 грн. це кошти за послугу отримано 15.02.2013 за надання чоловіку Сірко правової допомоги;

- 7000 євро і 5000 євро отримано на початку квітня та 18.04.2013 за надання допомоги у поступлення у Львіський ДУ ВСУ;

- 2000 грн. та 3300 грн це кошти за написання рефервату ( у середині серпня 2013 року) та придбання книжки (вересень 2013року);

- 3800 грн, 1800 грн, 4000 грн це кошти за пошиття форменного одягу, змінного форменного одягу та за проживання в казармі, які отримані на початку вересня та 25.09.2013 та в кінці серпня 2013 року.

Навіть якщо припустити, що дані епізоди були б доведеними то в будь-якому разі кваліфікувати це як продовжуваний злочин не можна, оскільки всі ці дії не охоплюються єдиним умислом так, як немають нічого спільного. Ні сторона обвинувачення, ні суд не обґрунтували наявність єдиного умислу (єдиного злочинного наміру) у зазначених вище діях ОСОБА_6 .

Крім того апелянт зазначає, що при відсутності єдиного умислу немає місце повторності. Суд першої інстанції сам собі суперечить оскільки у вироку описує кожен епізод як вчинений повторно і при цьому сумує усю завдану шкоду як при продовжуючому злочині, однак в цьому випадку одне виключає інше. Однак суд просто сумував всі збитки завдані потерпілій ОСОБА_14 , що суперечить нормі закону про продовжений злочин та про повторність.

Щодо застосування до ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році» то є всі підстави для застосування до обвинуваченої п. «в» ст.1 даного Закону, оскільки у ОСОБА_6 на утриманні є двоє малолітніх дітей і вона є розлучена.

З врахуванням зазначеного вище вирок суду першої інстанції від 26.04.2017 стосовно ОСОБА_6 пілягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Даний вирок оскаржив представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 , який вважає, що вирок суду не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість. Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_6 у скоєному не розкаялася, добровільно потерпілій ОСОБА_10 шкоду не відшкодувала, активно не сприяла розкриттю злочину відносно потерпілої ОСОБА_10 , під час попереднього розслідування по інших епізодах продовжувала свою злочинну діяльність тому вважає її суспільно небезпечною особою.

Просить даний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за: ч.2 ст. 190 КК України 3 роки позбавлення волі; ч.1 ст. 358 КК України обмеження волі строком на 2 роки.

Представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що вирок суду першої інстанції упередженим, неправосудним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, внаслідок допущених суттєвих порушень норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції припустився свідомого трактування та перекручування на власний розсуд показань потерпілої ОСОБА_8 , крім того, були порушені права потерпілої ОСОБА_8 , оскільки суд безпідставно відмовляв у задоволенні її клопотань.

Просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 в кінці квітня 2012 року. діючи з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_15 и, які виникли в результаті знайомства, під вигаданим приводом надання допомоги в підготовці та подачі в Червоноградський міський суд Львівської області позовної заяви щодо успадкування рухомого та нерухомого майна її батька ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від ОСОБА_15 кошти в сумі 5000 гривень, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використавши вказані кошти на власні потреби, не подавши з вказаного приводу будь-яких документів на розгляд Червоноградського міського суду Львівської області.

Не зупиняючись на досягнутому, в середині травня 2012 року ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини із ОСОБА_15 , які виникли в результаті знайомства, під вигаданим приводом надання допомоги в приватизації земельної ділянки під будинком її покійного батька ОСОБА_20 , не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від ОСОБА_15 кошти в сумі 1800 гривень, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використавши вказані кошти на власні потреби, не оформивши та не подавши з вказаного приводу будь-яких документів на розгляд суду.

Крім цього, в кінці травня 2012 року ОСОБА_6 діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_15 , під вигаданим приводом надання допомоги у виправленні помилки в офіційних документах, щодо оформлення за ОСОБА_15 права власності на майно її покійного батька ОСОБА_20 , не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від ОСОБА_15 кошти в сумі 1200 гривень, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використавши вказані кошти на власні потреби, не оформивши та не подавши з вказаного приводу будь-яких документів на розгляд суду.

У результаті довготривалих шахрайських дій обвинуваченою ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_15 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 8000 гривень.

Також в кінці травня 2012 року, ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою приховування слідів вчинення нею шахрайських дій по відношенню до ОСОБА_15 самостійно виготовила та передала ОСОБА_15 , за винагороду, завідомо неправдивий офіційний документ, а саме заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 квітня 2013 року, в який шляхом кольорового ксерокопіювання помістила відтиск гербової печатки Червоноградського міського суду з підписом судді Червоноградського міського суду Львівської області про задоволення позову ОСОБА_15 та визнання за нею права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за заповітом та заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 квітня 2013 року, в який шляхом кольорового ксерокопіювання помістила відтиск гербової печатки Червоноградського міського суду з підписом цього ж судді про задоволення позову ОСОБА_15 та визнання за нею права власності на майновий пай члена Колективного сільськогосподарського підприємства імені Б.Хмельницького Тудорковицької сільської ради Сокальського району Львівської області, в які внесла завідомо неправдиву інформацію, щодо часу та прийнятого рішення судом так як вказані рішення Червоноградським міським судом Львівської області не приймались та не були предметом судового розгляду.

Крім цього, в один з днів першої декади травня 2012 року ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_10 , які виникли в результаті довготривалого знайомства, надавши ОСОБА_10 попередньо виготовлений нею завідомо неправдивий офіційний документ, а саме рішення Червоноградського міського суду Львівської області в складі головуючого судді від 18 серпня 2009 року, яке Червоноградським міським судом не приймалося, про визнання за ОСОБА_10 права власності на квартиру АДРЕСА_2 , в який шляхом кольорового ксерокопіювання помістила відтиск гербової печатки Червоноградського міського суду з підписом судді Червоноградського міського суду Львівської області, в який внесла завідомо неправдиву інформацію, щодо часу та прийнятого судом рішення та під вигаданим приводом оплати суми коштів в розмірі 10% від суми вартості вищевказаної квартири в ДПІ м.Червонограда Львівської області, шляхом обману, отримала від ОСОБА_10 кошти в сумі 11000 гривень, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_10 , які виникли в результаті довготривалого знайомства, на підставі попередньо наданого нею потерпілій ОСОБА_10 вищезазначеного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 серпня 2009 року, шляхом обману та надання завідомо неправдивої інформації, яка не відповідала дійсним обставинам отримувала від ОСОБА_10 : - в один з днів травня 2012 року кошти в сумі 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.05.2012 року становить 7989,50 гривень, за надання ОСОБА_10 , завідомо неправдивого офіційного документу, а саме рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18.08.2009 року, про визнання за ОСОБА_10 права власності на квартиру АДРЕСА_2 ; - в кінці червня 2012 року кошти в сумі 1700 гривень за надумані послуги по сплаті інформаційного забезпечення при вчиненні нотаріальних дій та 1580 гривень за надумані послуги по сплаті при оформленні за ОСОБА_10 права власності на вказану квартиру; - на початку липня 2012 року, кошти в сумі 2800 гривень за надумані послуги з приводу переоформлення кредиту на дану квартиру; - на початку липня 2012 року кошти в сумі 2400 гривень за надумані послуги щодо оформлення та сплати за ОСОБА_10 кредиту з приводу оформлення на неї права власності на цю ж квартиру; - в червні 2013 року кошти в сумі 2740 гривень за надумані послуги щодо оплати по відчуженню від ОСОБА_21 квартири АДРЕСА_2 , 6600 гривень за надумані послуги по оформленню документів на відчуження квартири та кошти в сумі 700 гривень за оплату надуманих послуг державного нотаріусу Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_22 з приводу вчинення нотаріальних дій щодо вищевказаної квартири, які Червоноградською державною нотаріальною конторою не вчинялись; - в середині липня 2013 року, кошти в сумі 600 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 15 липня 2013 року становить 6243 гривень, за надуманою підставою передачі працівникам ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області та 400 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15 липня 2013 року становить 3197,2 гривні за надуманою підставою передачі банківським працівникам з приводу пришвидшення переписки даної квартири на ОСОБА_10 ; - на початку вересня 2013 року, кошти в сумі 5000 гривень для оплати надуманих послуг щодо оформлення дарчої в приміщенні Червоноградської державної нотаріальної контори на квартиру АДРЕСА_2 ; - в жовтні 2013 року, кошти в сумі 2000 гривень за надумані послуги щодо зняття арешту з вказаної квартири; - починаючи з травня 2012 року по листопад 2013 року, щомісячно отримувала від ОСОБА_10 кошти в сумі 1350 гривень по надуманих мотивах щодо проведення оплати ніби оформленого на ОСОБА_10 кредиту на квартиру АДРЕСА_2 , який в будь-яких установах не оформлявся, всього на загальну суму 22950 гривень.

Отримані шляхом шахрайства від ОСОБА_10 кошти ОСОБА_6 використовувала у власних цілях без мети повернення законному власнику не виконуючи взятих на себе зобов`язань.

В результаті довготривалих шахрайських дій з боку ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 76899,7грн.

Крім цього, не зупиняючись на досягнутому, в один з днів першої декади листопада 2012 року ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_19 , які виникли в результаті знайомства, під надуманим приводом надання допомоги у вирішенні Червоноградським міським судом Львівської області в користь ОСОБА_19 цивільної справи щодо оскарження заповіту виданого ОСОБА_23 на ОСОБА_24 щодо успадкування ним квартири АДРЕСА_3 , не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від ОСОБА_19 кошти в сумі 3000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03 листопада 2013 року становить 23949 гривень, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використала вказані кошти на власні потреби, не подавши з вказаного приводу будь-яких документів на розгляд Червоноградського міського суду Львівської області.

В один з днів середини вересня 2013 року ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, під приводом надання допомоги в переоформленні на ОСОБА_19 права власності на згадану вище квартиру, достовірно знаючи, що Червоноградським міським судом Львівської області рішення про визнання права власності на згадану квартиру за ОСОБА_19 не приймалося, не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від ОСОБА_19 кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15 вересня 2013 року становить 15986 гривень, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використавши вказані кошти на власні потреби.

У результаті шахрайських дій обвинуваченої ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_19 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 39935 гривень.

Крім цього, в один з днів середини березня 2013 року, ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_8 , які виникли в результаті знайомства, під вигаданим приводом надання допомоги в підготовці та подачі в Червоноградський міський суд Львівської області позовної заяви щодо стягнення аліментів з чоловіка ОСОБА_8 ОСОБА_25 , не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від потерпілої ОСОБА_8 кошти в сумі 634 гривні, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використала отримані кошти на власні потреби, не подавши з вказаного приводу будь-яких документів на розгляд в Червоноградський міський суд Львівської області.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , діючи повторно, використовуючи довіру з боку ОСОБА_8 , шляхом обману, під приводом необхідності проведення фотокопіювання 04 грудня 2013 року отримала від ОСОБА_8 паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 17 жовтня 2011 року Червоноградським МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_8 та видаючи себе за ОСОБА_8 , діючи від імені останньої, без відома та дозволу на це ОСОБА_8 в приміщенні Сокальського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» розташованого за адресою Львівська область м.Сокаль вул.Шептицького, 93, оформила від імені ОСОБА_8 заявку на відкриття поточного особового рахунку № НОМЕР_2 , в яку внесла завідомо неправдиві відомості щодо власника поточного особового рахунку шляхом підписання вищевказаного офіційного документу від імені ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, 04 грудня 2013 року ОСОБА_6 , діючи повторно, в кредитного експерта ПАТ «Платинум Банк», в приміщенні магазину «Прогрес» по вул..Тартаківській, 5 м.Сокаль Львівської області, використовуючи попередньо отриманий від ОСОБА_8 паспорт громадянина України видаючи себе за ОСОБА_8 оформила від її імені, без відома та згоди на це ОСОБА_8 , заяву-анкету позичальника №2996/2204ECLKBPT, №3000/2204ECLKBPT на отримання кредиту в сумі 10000 гривень по кожній із заяв, кредитний договір зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу за умови перерахування суми кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_8 НОМЕР_2 відкритий ОСОБА_6 04 грудня 2013 року в приміщенні Сокальського відділення ПАТ КБ «Приватбанк», додаток №1 до кредитного договору зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу, в які внесла завідомо неправдиві відомості щодо особи власника кредитного рахунку шляхом підписання вищевказаних офіційних документів від імені ОСОБА_8 в графах «Позичальник», що підтверджується документами наданими банком.

Не зупиняючись на досягнутому, з метою доведення своїх злочинних дій до кінця, 05.12.2013 року, ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення використовуючи довіру з боку ОСОБА_8 , шляхом надання останній завідомо неправдивої інформації про джерело надходження коштів на відкритий нею 04.12.2013 року на ім`я ОСОБА_8 поточний рахунок НОМЕР_2 в приміщенні Сокальського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» вмовила зняти в приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк» по вул..Корольова, 12 м.Червонограда Львівської області та передати їй кошти в сумі 20000 гривень зараховані на вищевказаний рахунок ОСОБА_8 на підставі укладених ОСОБА_6 від імені Винник 04 грудня 20013 року з ПАТ «Платинум банк» кредитних договорів №2996/2204ECLKBPT та №3000/2204ECLKBPT.

Крім цього, ОСОБА_8 будучи введеною в оману ОСОБА_6 щодо необхідності відкриття рахунків для подальшого зарахування коштів, 05 грудня 2013 року в кредитного експерта ПАТ «Дельта банк» в приміщенні магазину «Крез» по вул..Шашкевича, 9 м.Червонограда Львівської області самостійно оформила заву №003-13086-061213 на суму 15000 гривень. На виконання умов договору ОСОБА_8 отримавши в представника ПАТ «Дельта банк» другий примірник документів про оформлення кредиту, кредитну картку НОМЕР_3 та пін код доступу до неї, які відразу після оформлення кредиту передала на відповідальне зберігання ОСОБА_6 без права зняття та використання коштів згідно умов оформленого нею кредитного договору. ОСОБА_6 діючи повторно, з метою власного збагачення, використовуючи отримані від ОСОБА_8 згадану кредитну карту та пін код доступу до неї, 06.12.2013 року зняла з банківського рахунку ОСОБА_8 кошти в сумі 13000 гривень, 07 грудня 2013 року кошти в сумі 1800 гривень, які використала на власні потереби, без мети повернення законному власнику.

У результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 було завданого матеріальних збитків на суму 35434 гривень.

Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_16 , які виникли в результаті довготривалого знайомства, 12 вересня 2013 року, під вигаданим приводом надання допомоги в підготовці та подачі в Червоноградський міський суд Львівської області позовної заяви щодо стягнення аліментів з її чоловіка ОСОБА_26 , не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від потерпілої ОСОБА_16 кошти в сумі 1350 гривень не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використавши вказані кошти на власні потреби, не подавши з вказаного приводу будь-яких документів на розгляд в Червоноградський міський суд Львівської області, чим завдала потерпілій збитків на вказану суму.

Також 15.09.2013 року, ОСОБА_6 діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_17 , які виникли в результаті знайомства, під вигаданим приводом надання допомоги в підготовці, подачі та позитивному вирішенні в користь ОСОБА_17 Сокальським районним судом Львівської області цивільної справи щодо встановлення місця проживання її неповнолітнього сина ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після розлучення з ОСОБА_28 , не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від потерпілої ОСОБА_17 кошти в сумі 500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15вересня 2013 року становить 3996 гривень, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використавши вказані кошти на власні потреби, не подавши з вказаного приводу будь-яких документів на розгляд до суду.

Не зупиняючись на досягнутому, 22 жовтня 2013 року ОСОБА_6 , діючи повторно, в кредитного експерта ПАТ «Дельта Банк» в приміщенні відділення №4 ПАТ «Дельта Банк», в м.Львові по вул..Володимира Великого, 34 використовуючи паспорт громадянина України НОМЕР_4 виданий 20вересня 2004 року Червоноградським МВ УМВСУ у Львівській області ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з приводу втрати якого ОСОБА_18 звернулась в Червоноградський МС ГУ ДМСУ у Львівській області 16 серпня 2012 року та в результаті чого їй 14 вересня 2012 року було видано паспорт громадянина України НОМЕР_5 , видаючи себе за ОСОБА_18 , без відома та згоди на це останньої, оформила від імені ОСОБА_18 заяву №004-13026-221013 на отримання кредиту в сумі 34500 гривень, тарифи на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, умови надання кредитної картки, дозвіл фізичної особи на збір, зберігання, використання та поширення інформації щодо особи позичальника, анкету позичальника, заяву на відкриття поточного рахунку в які внесла завідомо неправдиві відомості щодо особи власника кредитного рахунку шляхом підписання офіційних документів від імені ОСОБА_18 в графах «Позичальник». На підставі вищевказаного ОСОБА_6 , згідно умов укладеного кредитного договору було надано пластикову кредитну картку НОМЕР_6 з пін кодом доступну до неї. ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи попередньо отримані від представника банку кредитну карту та пін код доступу до неї, зняла з банківського рахунку, оформленого на ОСОБА_18 22 жовтня 2013 року кошти в сумі 34000 гривень, 23 жовтня 2014 року кошти в сумі 140 гривень, 26 жовтня 2013 року кошти в сумі 340 гривень, які використала на власні потереби, без мети повернення законному власнику.

Крім цього, 22 жовтня 2013 року, ОСОБА_6 , діючи повторно, в кредитного експерта ПАТ «Платинум Банк» в приміщенні відділення ПАТ «Платинум Банк», у м.Львові по вул..Б.Хмельницького, 214 використовуючи вищезгаданий паспорт громадянина України ОСОБА_18 , який нею раніше був втрачений, видаючи себе за ОСОБА_18 без її відома та згоди, оформила від імені ОСОБА_18 заяву анкету позичальника №00189/08072LCCA на отримання кредиту в сумі 20000 гривень, договір про відкриття банківського рахунку кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, заяву про відкриття поточного рахунку, заяву із зразками підписів позичальника, в які внесла завідомо неправдиві відомості щодо особи власника кредитного рахунку шляхом підписання вищевказаних офіційних документів від імені ОСОБА_18 в графах «Позичальник». На підставі вищевказаного ОСОБА_6 , згідно умов укладеного кредитного договору було видано пластикову кредитну картку НОМЕР_7 з пін кодом доступну до неї. ОСОБА_6 діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи попередньо отримані від представника банку кредитну карту НОМЕР_7 та пін код доступу до неї, зняла 23 жовтня 2013 року з банківського рахунку, оформленого на ОСОБА_18 , кошти в сумі 20000 гривень, які використала на власні потереби без мети повернення законному власнику.

Крім цього, 26 жовтня 2013 року, ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення в кредитного експерта ТОВ «Компаньйон Фінанс» в приміщенні відділення №78 даної фінансової установи, що в м.Львові по вул..Шпитальна, 8, використовуючи втрачений паспорт громадянина України ОСОБА_18 , видаючи себе за ОСОБА_18 , без її відома та згоди, оформила від імені ОСОБА_18 договір кредиту 1-78-344 на суму 700 гривень, заяву про надання кредиту, згоду на збір та обробку персональних даних, у які внесла завідомо неправдиві відомості щодо особи власника кредитного рахунку шляхом підписання вищевказаних офіційних документів від імені ОСОБА_18 в графах «Позичальник», в результат чого, згідно умов укладеного кредитного договору їй було виданого кошти в сумі 700 гривень, які остання використала на власні потереби, без мети повернення законному власнику.

Крім цього, 05.11.2013 року ОСОБА_6 , в кредитного експерта ПАТ «Дельта Банк» в приміщенні відділення №1 цього банку, в м.Львові по вул.Коперника, 10, використовуючи втрачений паспорт ОСОБА_18 , видаючи себе за ОСОБА_18 , без її відома та згоди, оформила від імені ОСОБА_18 заяву №001-13085-051113 на отримання кредиту в сумі 3000 гривень, тарифи на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, умови надання кредитної картки, дозвіл фізичної особи на збір, зберігання, використання та поширення інформації щодо особи позичальника, анкету позичальника, заяву на відкриття поточного рахунку, у які внесла завідомо неправдиві відомості щодо особи власника кредитного рахунку шляхом підписання вищевказаних офіційних документів від імені ОСОБА_18 в графах «Позичальник». На підставі вищевказаного ОСОБА_6 , згідно умов укладеного кредитного договору було видано пластикову кредитну картку НОМЕР_6 з пін кодом доступну до неї. ОСОБА_6 діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи попередньо отримані від представника банку кредитну карту та пін код доступу до неї, 23 жовтня 2013 року зняла з банківського рахунку ОСОБА_18 кошти в сумі 3000 гривень, які використала на власні потереби, без мети повернення законному власнику.

Крім цього, 25 грудня 2013 року ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_13 та ОСОБА_29 , які виникли в результаті знайомства, під вигаданим приводом надання допомоги в підготовці та подачі в Сокальський районний суд Львівської області заяви з приводу визнання ОСОБА_29 опікуном ОСОБА_13 , який являється інвалідом 1 групи, не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від потерпілого ОСОБА_13 кошти в сумі 5000 гривень, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використавши вказані кошти на власні потреби, не подавши з вказаного приводу будь яких документів на розгляд в Сокальський районний Львівської області, чим завдала потерпілому шкоду на згадану суму.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_14 , які виникли в результаті довготривалого знайомства, шляхом обману, заволоділа її майном.

Так, 15 лютого 2013 року, під вигаданим приводом надання допомоги в підготовці та подачі в Червоноградський міський суд Львівської області позовної заяви щодо стягнення аліментів з чоловіка ОСОБА_14 ОСОБА_30 , не здійснюючи діяльності у сфері надання правової допомоги, шляхом обману, отримала від потерпілої ОСОБА_14 кошти в загальній сумі 6000 гривень, за надумані послуги по сплаті судового збору під час подачі позовної заяви, не маючи умислу на їх повернення законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використавши вказані кошти на власні потреби та не подавши з вказаного приводу будь-яких документів на розгляд Червоноградського міського суду Львівської області.

Крім цього ОСОБА_6 , діючи повторно, під надуманим приводом надання допомоги у поступленні неповнолітньої ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в Львівський Державний університет внутрішніх справ України, шляхом обману, в один з днів початку квітня 2013 року отримала від ОСОБА_14 кошти в сумі 7000 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 03 квітня 2013 становить 72053,80 гривень, та 18 квітня 2013 року кошти в сумі 5000 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 18 квітня 2013 становить 52470 гривень, не маючи умислу на повернення коштів законному власнику та виконання взятих на себе зобов`язань, використавши вказані кошти на власні потреби, не подавши будь-яких документів про вступ неповнолітньої ОСОБА_32 до приймальної комісії Львівського державного університету внутрішніх справ України впродовж 2013 року.

Не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_6 , діючи повторно, під вигаданим приводом, шляхом надання завідомо неправдивої інформації з приводу надання допомоги у оформленні документів та забезпечення навчального процесу неповнолітньої ОСОБА_32 в Львівському Державному університеті внутрішніх справ України, створення видимості виконання взятих на себе зобов`язань щодо поступлення неповнолітньої ОСОБА_32 у вищевказаний навчальний заклад отримувала від ОСОБА_14 : - в середині серпня 2013 року кошти в сумі 2000грн. під надуманим приводом написання реферату від імені неповнолітньої ОСОБА_32 під час вступних іспитів у Львівській державний університет внутрішніх справ України; -в кінці серпня 2013 року кошти в сумі 4000 гривень під надуманим приводом підняття балів неповнолітній ОСОБА_32 під час здачі вступних іспитів в Львівський державний університет внутрішніх справ України. - в кінці серпня 2013 року кошти в сумі 4000 гривень під надуманим приводом проживання неповнолітньої ОСОБА_32 під час навчального процесу в казармі Львівського державного університету внутрішніх справ України; - на початку вересня 2013р. кошти у сумі 3300грн. під надуманим приводом придбання книжок неповнолітній ОСОБА_32 необхідних для забезпечення навчального процесу у Львівському Державному університеті внутрішніх справ України; - на початку вересня 2013 року кошти в сумі 3800 гривень під надуманим приводом пошиття форменого одягу працівника міліції неповнолітній ОСОБА_32 , для носіння під час навчального процесу в Львівському Державному університеті внутрішніх справ України; - 25 вересня 2013 року кошти в сумі 1800 гривень під надуманим приводом пошиття змінного форменого одягу працівника міліції неповнолітній ОСОБА_32 , для носіння під час навчального процесу в Львівському Державному університеті внутрішніх справ України.

З метою приховування слідів вчинення нею шахрайських дій по відношенню до ОСОБА_14 , ОСОБА_6 самостійно виготовила та передала ОСОБА_14 завідомо неправдивий офіційний документ, а саме наказ №192 від 28 серпня 2013 року про зарахування ОСОБА_32 курсантом першого курсу денної форми навчання до Львівського Державного університету внутрішніх справ України з 28 серпня 2013 року, в який шляхом кольорового ксерокопіювання помістила відтиск печатки «Для пакетів» міністерства соціальної політики України головного управління соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації та завідомо неправдивий офіційний документ, а саме наказ №392 від 16 вересня 2013 року про відрахування курсанта ОСОБА_32 з 15 серпня 2013 року з першого курсу денної форми навчання з Львівського Державного університету внутрішніх справ України, в який шляхом кольорового ксерокопіювання помістила відтиск печатки «Для пакетів» міністерства соціальної політики України головного управління соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, в які внесла завідомо неправдиву інформацію, щодо часу та місця формування вищевказаних офіційних документів, які впродовж 2013 року Львівським Державним університетом внутрішніх справ України не видавались та не реєструвались.

У результаті довготривалих шахрайських дій з боку ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_14 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 149 423,8 гривень.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які просиди задоволили апеляційну скаргу зі змінами адвоката ОСОБА_33 та відхилити інші апеляційні скарги, міркування прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Оосбливістю предмета шахрайства є те, що ним може бути як чуже майно, так і право на таке майно.

Субєктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. При кваліфікації шахрайства слід враховувати, що отримання майна з умовою виконання будь-якого зобов`язання може бути кваліфіковано як шахрайство лише у тому випадку коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнення, не виконуючи зобов`язання.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були не в повній мірі досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_6 і відповідно призначене покарання не в повній мірі призначено у відповідності до чинного законодавства , оскільки дії ОСОБА_6 по епізоду з потерпілою ОСОБА_14 не можна кваліфікувати як шахрайство щодо складання реферату та придбання книжок, оскільки ОСОБА_6 виконала взяті на себе зобов`язання написала реферат та придбала книги. Факт виконання зазначених зобов`язань в суді першої інстанціх підтвердила і потерпіла ОСОБА_14 . Також ОСОБА_34 не мала до ОСОБА_6 притензій на суму в 6000 гривень, оскільки остання надавала послуги по зверненню в правоохоронні органи її чоловіком. Крім того ОСОБА_14 підтвердила, що ОСОБА_6 відшкодувала їй всі завдані збитки і вона претензій до ОСОБА_6 немає.

Що стосується коштів в сумі 7000 євро та 5000 євро, які були отримані ОСОБА_6 на початку квітня та 18.04.2013 за надання допомоги у поступлені у Львівський державний університет ВСУ, то вона не могла передбачити, а отже її умислом не могли охоплюватись такі дії як пошиття форменного одягу ( 3800 грн. + 1800 грн. + 4000 грн.) та проживання під час навчального процесу вказармі. Можливість отримання таких коштів виникла безпосередньо в процесі супроводу справи з вступом до ВУЗу, потреби в яких виникли аж в кінці серпня на початку вересня 2013 року. Ні судом першої інстанції, ні досудовим розслідуванням не було доведено єдиного умислу (єдиного злочинного наміру) у зазначених вище діях ОСОБА_6 .

Крім того, з досліджених в суді апеляційної інстанції матеріалів провадження вбачається, що судом першої інстанції без будь-яких обґрунтувань було безпідставно сумовано по епізоду з потерпілою ОСОБА_14 всі суми. У результаті цього було визначено суму завданиих матеріальних збитків, яка становить 149423, 80 грн.

Однак в суді апеляційної інстанції було перевірено та підтверджено факт безпідставного включення до загальної суми збиків наступних витрат пов`язаних з потерпілою ОСОБА_14 , а саме: 2000 грн- за наприисання реферату, 3300 грн. за придбання книжок, 6000 грн. ха надання послуг, 38000 грн за пошиття форменного одягу, 1800 грн. за пошиття змінного форменного одягу для носіння під час навчання і 4000 грн. за проживання в казармі під час навчання, а всього на суму 20 900 грн.Дані кошти необхідно відняти від загальної суми збитків і вийде: 149423,80 20900= 128523,80 грн.

Збитки у великих розмірах , згіно з п.3 примітки до ст. 185 КК України, станом на 2013 рік становлять 143375 грн. ( 573,50 грн*250= 143375 грн). По даній справі виходить загальна сума 138123,80 грн. , що є меншим ніж визначено законодавцем межу збитків у великих розмірах.

Відповідно дії ОСОБА_6 по епізоду з потерпілою ОСОБА_14 не має підстав кваліфікувати, за ч.3 ст. 190 КК України, по ознаці завдання збитків у великих розмірах, а їх слід кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України.

Стосовно покарання призначеного судом першої інстанції за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України, то суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_6 доведена в повному обсязі і призначене за даними статтями покарання в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України і підстав для його пом`якшення чи призначення більш суворого покарання, як цього вимагали представники потерпілих, колегія суддів не вбачає.

Таким чином у суді апеляційної інстанції не було здобуто підстав для задоволення апеляційних скарг представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 .

У відповідності до вимог п. «в» Закону України про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який є не тяжким або особливо тяжким, відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з заначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовни них не набрали законної сили: в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

У суді апеляційної інстанції знайшли підтвердження вимог захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_35 щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році» оскільки у обвинуваченої ОСОБА_6 є на утриманні малолітні діти, а також наявних факт того, що ОСОБА_6 є розлучена.

Свідоцтвами про народження дітей та свідоцтвом про розлучення підтверджується факт того, що до ОСОБА_6 може бути застосовано Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки їй, на підставі вимог ст.70 КК України, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі.

З врахуванням зазначено вище, колегія суддів дійшла переконання, що клопотання ОСОБА_36 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» може бути задоволено.

Відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» суд має право звільнити засудженого від основного та додаткового покарання.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону який не підлягає до застосування, та не застосування закону, який підлягає застосуванню, що є безумовною підставою для зміни вироку суду в цій частині.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :
Апеляційну скаргу зі змінами захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України - змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.3 ст. 190 КК України та вважати ОСОБА_6 засудженою:

- за ч.1 ст. 190 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень;

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки;

- за ч.1 ст. 358 КК України у виді штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 гривень;

- за ч.3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки 3 місяці.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком у 2 (два) роки з місяці.

Звільнити ОСОБА_6 від відбуття кримінального покарання на підставі п.13 ст.1 Закон України «Про амністію у 2016 році».

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Заставу повернути заставодавцю.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Головуючий:

Судді: