Справа № 308/668/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0002384 від 31.07.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баранинці Ужгородського району, громадянина України, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002384 від 31.07.2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України.

Згідно вказаного обвинувального акта, 30 липня 2015 року приблизно о 11 годині, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки із ОСОБА_6 , умисно наніс удар правою рукою стисненою в кулак в область голови останньої, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді ділянки осаднення на шкіряних покривах нижньої повіки лівого ока, які згідно висновку експерта №795 від 03.09.2015 потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року - кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, і по своєму характеру і локалізації не могли виникнути при вільному падінні тіла з висоти власного росту і ударянням об тупі тверді предмети, а виникли в результаті дії тупих твердих предметів діючих по ударному механізму і не були небезпечні для життя і здоров`я потерпілої

Крім цього, 07 вересня 2015 року приблизно о 22 год. 00 хв., знімальна група телерадіокомпанії «Мукачево (М-Студіо)» ( надалі ТРК «Мукачево (М-Студіо)») у складі журналіста ОСОБА_7 та оператора ОСОБА_8 , на підставі редакційного завдання редактора телерадіокомпанії «Мукачево (М-Студіо)» ОСОБА_9 , діючи у відповідності до ст. 34 Конституції України, ст.ст. 32, 33, 36 Закону України «Про інформацію», ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», ст. 56 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» у зв`язку з підготовкою до телевізійного сюжету, прибула до магазину, що за адресою АДРЕСА_3 , для професійного збору інформації про події навколо господарського спору між власниками даного магазину. В цей же час, ОСОБА_5 , маючи умисел на перешкоджання законній професійній діяльності журналіста ТРК «Мукачево (М-Студіо)» ОСОБА_7 та оператору даної компанії ОСОБА_8 , будучи невдоволеним проведенням відеозйомки біля магазину, що знаходиться у АДРЕСА_3 , де він перебував на той момент, достовірно знаючи про те, що дана відеозйомка проводиться у зв`язку із здійсненням професійної діяльності журналістів, з метою недопущення виходу в телевізійний ефір ТРК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » якісного та об`єктивного відеосюжету про події щодо господарського спору між власниками даного магазину, умисно наніс удар правою рукою по накамерному світлу, внаслідок чого пошкодив його, що унеможливило в подальшому проводити потерпілими відеозйомку у встановленому телевізійному форматі. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змушені були припинити відеозйомку сюжету.

Разом із тим, 07 вересня 2015 року, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перешкоджаючи законній професійній діяльності телевізійній групі ТРК «Мукачево (М-Студіо)» у складі журналіста ОСОБА_7 та оператора ОСОБА_8 , які проводили відеозйомку біля магазину, що знаходиться АДРЕСА_3 , де він перебував на той момент, достовірно знаючи про те, що дана відеозйомка проводиться у зв`язку із здійсненням професійної діяльності журналістів, з метою пошкодження належного останнім майна, умисно наніс удар правою рукою по накамерному світлу відеокамери оператора ОСОБА_8 , який в цей час здійснював відеозйомку. Внаслідок умисного удару ОСОБА_5 , накамерне світло відламалось з кріпленням відеокамери і впало на землю, в результаті чого розбилось. Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , пошкоджено майно журналістів, вартістю 1000 гривень, чим самим завдано потерпілим матеріальних збитків на вказану суму.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, ч.1 ст. 171 КК України - умисне перешкоджання законній професійній діяльності журналіста, та ч.1 ст. 347-1 КК України - умисне пошкодження майна, що належить журналісту, у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання (письмовий текст якого надійшов через канцелярію суду 04.02.2020 року) у якому просив суд звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене захисником клопотання та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження щодо нього, зазначивши, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Ознайомившись з обвинувальним актом, матеріалами кримінального провадження та клопотанням захисника про звільнення від кримінальної відповідальності, заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду та Аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України.

При цьому, санкція ч.1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року;

- санкція ч.1 ст. 171 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років;

- санкція ч.1 ст. 347-1 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Таким чином, згідно ст. 12 КК України дані кримінальні правопорушення класифікуються як кримінальні проступки.

Обставини, передбачені ч. ч. 2 та 3 ст. 49 КК України відсутні, перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення вчинено у встановлений слідством день та час, а саме: кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України 30.07.2015 року приблизно о 11 год. 00 хв., а кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України 07.09.2015 року приблизно о 22 год. 00 хв., і ці обставини сторонами кримінального провадження не заперечуються.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінальних правопорушень минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч.1 ст.49 КК України.

Відтак обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положенням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зазначені вище вимоги закону також підтверджуються судовою практикою, зокрема, відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі №566/554/16-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, при цьому, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд 1-ої інстанції, отримавши клопотання особи про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, незалежно від визнання особою вини, повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок також міститься в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №385/1159/16, в якій Верховний Суд звернув увагу на те, що суд 1-ої інстанції, отримавши під час судових дебатів клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в порушення вимог КПК України, не розглянув таке клопотання невідкладно та не закрив кримінальне провадження щодо особи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, на підставі чого рішення судів 1-ої та апеляційної інстанції були скасовані Верховним Судом, а особу звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що кримінальні правопорушення за якими обвинувачується ОСОБА_5 є кримінальними проступками, за вчинення яких передбачено покарання не пов"язане з позбавленням волі, враховуючи, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся, не переривався та на день розгляду справи закінчився, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України.

Також, суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні - диск з відеозаписом № 00076, диск з відеозаписом № 00049, а також частини накамерного світла марки "FalconEyes" моделі "277646 DV -35 2XAAbattenes 2/2W, які упаковані до паперового конверту - залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді застави, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 скасувати.

Повернути заставодавцю ОСОБА_4 сплачені в якості застави за ОСОБА_5 , на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2015 року грошові кошти у розмірі 24360,00 (двадцять чотири тисячі триста шістесят грн. 00 коп.) грн. (квитанція ПАТ "Комінвестбанк" № від 06.11.2015 року).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-288, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002384 від 31.07.2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 171, ч.1 ст.347-1 КК України - закрити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні - диск з відеозаписом № 00076, диск з відеозаписом № 00049, а також частини накамерного світла марки "FalconEyes" моделі "277646 DV -35 2XAAbattenes 2/2W, які упаковані до паперового конверту - залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді застави, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 скасувати.

Повернути заставодавцю ОСОБА_4 сплачені в якості застави за ОСОБА_5 , на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2015 року грошові кошти у розмірі 24360,00 (двадцять чотири тисячі триста шістесят грн. 00 коп.) грн. (квитанція ПАТ "Комінвестбанк" № від 06.11.2015 року).

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1