Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2712/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченої: ОСОБА_8

представника потерпілої: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000727 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 серпня 2020 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , на утриманні неповнолітня дитина, інваліда ІІ групи, непрацюючої
- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід засудженій не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в задоволення цивільного позову 1876 (одну тисячу вісімсот сімдесят шість) грн. 56 коп. матеріальної шкоди, 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди, 1600 (одну тисячу шістсот) гривень витрат на отримання професійної правничої допомоги та понесені судові витрати в сумі 140 грн. 96 коп.

встановила:

Згідно вироку суду, 13 червня 2018 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_8 , знаходячись на пасовищі, яке розташоване по вул. Чкалова смт. Городниця Новоград-Волинського району під час сварки з односельчанкою ОСОБА_10 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішила останній заподіяти тілесні ушкодження. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_8 знаходячись позаду ОСОБА_10 нанесла останній один удар по голові дерев`яною палицею, яку тримала в руках. Після чого продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_11 вказаною палицею нанесла ОСОБА_10 численні удари по лівій руці, якою остання закривала голову, по плечах, по руках та по спині. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, рани в тім`яній ділянці зліва, забою лівої кисті із синцями по всіх поверхнях 3,4 пальців лівої кисті з переходом на долонну та тильну поверхні кисті в ділянці 3,4 п`ястково - фалангових суглобів та ранкою на торці нігтьової фаланги 3 пальця лівої кисті на фоні синця, які згідно висновку судово-медичного експерта № 392 від 11.07.2018 належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді: синців на задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній частині, на зовнішній поверхні лівого плеча у середній частині, в надлопатковій ділянці справа, на передньо-зовнішній поверхні правого плеча у нижній частині /2/, на зовнішньо-задній поверхні правого плеча у нижній частині, які згідно висновку судово-медичного експерта № 392 від 11.07.2018 належать до легких тілесних ушкоджень.

В поданій до суду апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду постановлений з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду, а тому вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Зокрема, вказує, що прокурори ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не вправі були підтримувати державне обвинувачення, оскільки не мали повноважень щодо участі у відповідному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження.

За таких обставин показання потерпілої ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 , які були допитані у суді не можуть братися до уваги.

Зазначає, що допитані в судовому засіданні свідки обвинувачення, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не надали об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Зокрема, допитані у судових засідання свідки показали, що вони не були безпосередніми очевидцями конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Показання свідка, ОСОБА_17 , суд повинен був оцінити критично, оскільки виникає обґрунтований сумнів у щирості, достовірності та правдивості його показань так як, з аналізу показань даного свідка, вбачається, що у нього була обмежена можливість безперешкодно здійснювати спостереження за подіями, передусім в силу того, що він є людиною похилого віку та він знаходився на своєму городі за парканом, висота якого близько 1,20 м. на відстані близько 500 метрів до місця, де знаходилася безпосередньо ОСОБА_10 та ОСОБА_18 ..

Окрім цього, свідок ОСОБА_17 чітко зазначив, що подія мала місце в листопаді, що не узгоджується і з показаннями самої потерпілої та тими письмовими доказами, які суддя поклав в основу оскаржуваного вироку.

Письмові докази, які суддею покладені, в основу оскаржуваного вироку, не містять відомостей, які б прямо або опосередковано підтверджували винуватість саме ОСОБА_8 у заподіянні потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень.

Просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.

В своїх запереченнях прокурор ОСОБА_19 зазначає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною, а тому просить залишити її без задоволення.

Потерпіла ОСОБА_10 , в своїх запереченнях вказує, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалений вирок є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_20 та обвинуваченої ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та представника потерпілої, які заперечували щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані обвинуваченням докази в підтвердження вини ОСОБА_8 та проаналізувавши їх в сукупності прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність її вини, вірно кваліфікувавши її дії за ч.2 ст. 125 КК України, обґрунтувавши це належним чином у вироку.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_8 , в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_10 підтверджується.

Показаннями допитаної у суді обвинуваченої ОСОБА_8 , яка хоч і не визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, однак підтвердила, що у неї мав місце конфлікт з потерпілою в ході якого вона відштовхнула потерпілу від чого та впала на землю.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснила суду, що ОСОБА_8 на її земельній ділянці неодноразово прив`язувала козу, у зв`язку з цим між ними неодноразово виникали конфлікти. 13.06.2018 року, з цих же причин у них знову виник конфлікт під час якого ОСОБА_8 дерев`яною палицею декілька разів вдарила її в різні частини тіла, в тому числі по руках та голові коли вона закривала руками голову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що він перебував на своєму городі і побачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на толоці б`ються. ОСОБА_10 намагалася витягнути штиря за який була прив`язана коза. Коли він біг до них то бачив, що ОСОБА_8 декілька разів вдарила дерев`яною палицею ОСОБА_10 по різних частинах тіла. Пояснив, що відносини між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 неприязні.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_10 їй розповіла, що її побила ОСОБА_8 через козу, яка була прив`язана на земельній ділянці. На голові у ОСОБА_10 була рана та забої на руці. Через декілька днів ОСОБА_8 , під час розмови, це їй підтвердила.

Свідок ОСОБА_16 (фельдшер швидкої) пояснила, що приїхала для надання медичної допомоги ОСОБА_10 , яку зі слів диспетчера побили. По приїзду констатували на голові ОСОБА_10 забійну рану, яка не кровоточила, на передпліччі була велика гематома. Зі слів ОСОБА_10 її палкою побила ОСОБА_21 . Конфлікт між ними, зі слів потерпілої, виник через випас кози на земельній ділянці. Вона обробила рани та надала допомогу потерпілій. Після чого відвезли до лікаря травматолога Городницької лікарні для огляду рани на голові.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність зазначених показань свідків, не встановлено.

Свідок ОСОБА_17 , в судовому засіданні неодноразово, ствердно вказав, що бачив, як обвинувачена завдавала удари палицею потерпілій, даних про те, що свідок є упередженим, має неприязні стосунки з обвинуваченою, а тому її оговорює сторона захисту не наводить, а лише на припущеннях ставить під сумнів показання свідка, який попереджався про кримінальну відповідальність, надавав свідчення через півтора року після подій, відповідно міг не пам`ятати певних деталей, а тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання показань цього свідка недостовірними.

Показання потерпілої та свідків висловлені ними у судовому засіданні, є послідовними переконливими, оскільки вони повністю узгоджуються між собою щодо часу, місця, способу, обставин та причин конфлікту, знаряддя, отриманих ушкоджень, а також узгоджуються і з іншими доказами у справі.

Так, відповідно до картки виклику та виїзду швидкої медичної допомоги 13.06.2018 о 12 год. 47 хв. по АДРЕСА_2 оглядалася ОСОБА_10 , 1949 року народження з приводу побиття (а.с. 156, 157).

14.06.2018 року було прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якої 13.06.2018 близько 11 год. 30 хв. Гура Наталія на вул. Чкалова в смт. Городниця умисно заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_10 (а.с. 133).

За висновком судово медичної експертизи № 392 у потерпілої ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, рани в тім`яній ділянці зліва, забою лівої кисті із синцями по всіх поверхнях 3,4 пальців лівої кисті з переходом на долонну та тильну поверхні кисті в ділянці 3,4 п`ятково - фалангових суглобів та ранкою на торці нігтьової фаланги 3 пальця лівої кисті на фоні синця, тілесні ушкодження у вигляді: синців на задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній частині, на зовнішній поверхні лівого плеча у середній частині, в надлопатковій ділянці справа, на передньо-зовнішній поверхні правого плеча у нижній частині, на зовнішньо-задній поверхні правого плеча у нижній частині, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Ці тілесні ушкодження могли утворитися не менш ніж від 6-7 травмуючих дій (а.с. 138-139).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України є доведеною, висновки суду ґрунтується на сукупності безпосередньо досліджених судом доказів, ґрунтовно наведених у вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом, що стосується допуску до участі у розгляді справи прокурорів Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки ці обставини спростовуються долученими в суді апеляційної інстанції копіями постанов про зміну складу групи прокурорів від 25.02.2019 року та 27.06.2019 року. Відводи вказаним прокурорам, як засвідчують матеріали кримінального провадження, в тому числі журнал судового засідання, звукозаписи, сторона захисту не заявляла, повноваження прокурора ОСОБА_13 під сумнів не ставила.

Крім того, в матеріалах справи міститься постанова від 25.02.2019 року про призначення групи прокурорів до якої входить прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , доводи захисника, що ця постанова не є належним процесуальним документом, а виписана особисто ОСОБА_12 є припущеннями (т.1 а.с. 78).

Також, колегія суддів звертає увагу на постанову Першої судової палати ККС у складі Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 490/10025/17, відповідно до якої процесуальний закон не вимагає щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи, викладалось у формі постанови. Частина 3 ст. 110 КПК передбачає, що постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбачених цим Кодексом, або коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Визначення слідчого чи прокурора не є таким випадком, для якого Кодекс вимагає винесення постанови.

Обставин, які б відповідно до ст. 77 КПК України виключали участь прокурорів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у кримінальному провадженні колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи, дав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, як про те просить в своїй апеляційній скарзі захисник відсутні.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 408 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: