У Х В А Л А
"26" квітня 2021 р. Справа № 596/2026/19

Провадження № 1-кп/596/10/2021

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000234, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000234, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без визначення розміру застави.

У клопотанні прокурор посилається на те, що враховані слідчими суддями при обранні та продовженні запобіжного заходу більшість ризиків продовжують існувати. Зокрема, є високими ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Зазначені ризики виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала подане нею клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора.

Захисник адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували щодо клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали клопотання прокурора необґрунтованим, захисник просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження з цього питання, дійшла до наступних висновків.

Як встановлено, обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року, який продовжувався ухвалами колегії суддів Гусятинського районного суду Тернопільської області.

При розгляді клопотання прокурора судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює і не має постійного джерела доходу, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків.

Також суд керується положення п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судом враховується, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, яке закон класифікує як особливо тяжкий злочин, що карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та ч.1 ст.185 КК України. Тому з урахуванням серйозності висунутої проти нього підозри, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, дає суду достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та продовжити злочинну діяльність.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинувачуваного переховуватися від суду і вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано та продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, що також унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Геращенко проти України", наголошує, що суди повинні, належним чином ураховуючи принцип презумпції невинності, розглянути всі факти, які свідчать "за" і "проти" існування публічного інтересу, який виправдовує відступ від норми статті 5 Конвенції.

А отже, зважаючи, зокрема, на правову позицію, викладену в п.п.35-43 рішення ЄСПЛ "Мюллер проти Франції", що тривале тримання під вартою може бути виправдано в тому чи іншому разі тільки тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинності, переважує принцип поваги до особистої свободи, колегія суддів приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Таким чином, виходячи з положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи доводи клопотання, а також інші матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів до 25.06.2021 року, включно.

Колегія суддів вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в справі. Також відповідно до вимог п.2 ч.4 ст. 183 КПК України відсутні підстави для визначення застави.

При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не спростовують вищенаведених висновків суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 194 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на 60 днів, до 25 червня 2021 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3