ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2021 Справа №607/11066/20

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001358 від 03 квітня 2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малашівці, Зборівського району, Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2020 року близько 22 години 11 хвилин у ОСОБА_3 , який перебував за адресою вул. Романа Купчинського, 7, що в м. Тернополі, в ході користування мобільним телефоном ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 01 травня 2020 року близько 22 години 11 хвилин ОСОБА_3 , який перебував за адресою вул.Романа Купчинського, 7, що в м. Тернополі, керуючись корисливим мотивом в ході використання мобільного телефону ОСОБА_5 , за допомогою додатку «Ргіvаt24», який за проханням потерпілого попередньо встановив на даний мобільний телефон, умисно, таємно і розуміючи, що ОСОБА_5 не усвідомлює протиправний характер його дій, здійснив переказ грошових коштів, які знаходились на банківському рахунку потерпілого відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , котрий прикріплений до вищевказаного додатк, на свій картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» на суму 2100 гривень 00 копійок, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Окрім цього, 09 травня 2020 року близько 19 години 36 хвилин у ОСОБА_3 , який перебував за адресою вул. Романа Купчинського, 7, що в м. Тернополі, в ході користування мобільним телефоном ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна 09 травня 2020 року близько 19 години 36 хвилин ОСОБА_3 , який перебував за адресою вул. Романа Купчинського, 7, що в м. Тернополі, керуючись корисливим мотивом в ході використання мобільного телефону ОСОБА_5 , за допомогою додатку «Ргіvаt24» умисно, таємно і розуміючи, що ОСОБА_5 не усвідомлює протиправний характер його дій здійснив переказ грошових коштів, які знаходились на банківському рахунку потерпілого відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , котрий прикріплений до вище вказаного додатку на свій картковий рахунок АТ «УнівесалБанк» на суму 25000 гривень 00 копійок. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 25000 гривень.

Окрім цього, 10 травня 2020 року близько 20 години 52 хвилини у ОСОБА_3 , який перебував за адресою вул. Романа Купчинського, 7, що в м. Тернополі, в ході користування мобільним телефоном ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 10 травня 2020 року близько 20 години 52 хвилини ОСОБА_3 , який перебував за адресою вул. Романа Купчинського, 7, що в м. Тернополі, керуючись корисливим мотивом в ході використання мобільного телефону ОСОБА_5 , за допомогою додатку «Ргіvаt24» умисно, таємно і розуміючи, що ОСОБА_5 не усвідомлює протиправний характер його дій здійснив переказ грошових коштів, які знаходились на банківському рахунку потерпілого відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , котрий прикріплений до вище вказаного додатку, на свій картковий рахунок АТ «УнівесалБанк» на суму 21000 гривень 00 копійок. Таким чином своїми протиправними діями ОСОБА_3 , заволодів даними грошовими коштами у сумі 21000 гривень 00 копійок та отримав реальну можливість розпоряджатись ними, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

27 квітня 2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1, 2 ст. 185 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочинному діянні, щиро розкаявся.

Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, одне з яких є проступком, а інше нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 , який просить суд затвердити угоду про примирення, а також позицію прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди та потерпілого ОСОБА_3 , який повністю підтримує укладену угоду про примирення, матеріальних претензій не має, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 27.04.2021 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних порушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України за викладених в угоді обставин та враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої сторони, відсутність обтяжуючих покарання обставин, із врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання в редакції санкції статті станом на дату вчинення злочину, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Таким чином, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання в межах санкції статей обвинувачення, а саме: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (в редакції статті станом на дату вчинення), за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід визначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. (в редакції статті станом на дату вчинення).

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 5, 314, 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 27 квітня 2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушенням покарання:

-- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (в редакції статті станом на дату вчинення);

-- за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень (в редакції статті станом на дату вчинення).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1