Справа 367/1629/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1713/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

9 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буча Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 років і 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного даним вироком суду у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі частково приєднано невідбуту частину покарання за вироками Ірпінського міського суду Київської області від 08.04.2019 року у виді позбавлення волі та Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2019 року у виді обмеження волі, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України, призначено остаточно до відбуття ОСОБА_7 покарання у виді 4 роки позбавлення волі.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні потерпілими не заявлявся.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

25.11.2019 року приблизно о 02:00 год., ОСОБА_7 маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, прибув до багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 25.11.2019 року приблизно о 02:00 год., шляхом підбору коду від замка дверей під`їзду №2, проник до його середини, а саме на 2 поверх будинку, де діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, маючи вільний доступ та керуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв у руки дитячий триколісний самокат, який належить ОСОБА_8 та направився до виходу із будинку. З метою доведення до кінця своїх злочинних дій спрямованих на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 разом із викраденим самокатом, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 300,00 грн..

Вищевказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

ОСОБА_7 01.12.2019 року приблизно о 04:30 год., маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, ОСОБА_7 01.12.2019 року приблизно о 04:30 год. переліз через паркан, який огороджував територію вищевказаного домоволодіння, де діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь приготовленого інструменту розібрав батут марки «Trampoline D426cm метал каркас 2мм», вартістю 4830,06 грн., який належить ОСОБА_9 та запакував його розібрані частини до заздалегідь приготовленого мішка. З метою доведення до кінця своїх злочинних дій спрямованих на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, ОСОБА_7 разом із викраденим батутом, який у розібраному стані знаходився у мішку, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4830,06 грн..

Вищевказаними діями, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Також, ОСОБА_7 17.12.2019 року приблизно о 01:30 год., маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, прибув до багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 17.12.2019 року приблизно о 01:30 год., шляхом підбору коду від замка дверей під`їзду №2, проник до його середини, а саме на 4 поверх будинку, де діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, маючи вільний доступ та керуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв у руки велосипед марки «Kink BMX Gap», який належить ОСОБА_10 та направився до виходу із будинку. З метою доведення до кінця своїх злочинних дій спрямованих на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 разом із викраденим велосипедом, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 9252,75 грн..

Вищевказаними діями, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Також, ОСОБА_7 , 04.01.2020 року приблизно о 21:30 год., маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, прибув до домоволодіння АДРЕСА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 04.01.2020 року приблизно о 21:30 год., переліз через паркан, який огороджував територію вищевказаного домоволодіння де діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зламавши навісний замок на дверях, проник у приміщення господарської споруди, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав компресор «Fiac Cosmos 50» вартістю 3155,60 грн., який належить потерпілому ОСОБА_11 .. З метою доведення до кінця своїх злочинних дій спрямованих на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_7 разом із викраденим компресором з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3155,60 грн..

Вищевказаними діями, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Крім того, ОСОБА_7 16.01.2020 року приблизно о 06:00 год., маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, прибув до домоволодіння АДРЕСА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням, ОСОБА_7 16.01.2020 року приблизно о 06:00 год., переліз через паркан, який огороджував територію вищевказаного домоволодіння, де діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, побачив на території домоволодіння споруду господарського призначення, в якій знаходилася драбина «KrauseCorda 3x9», яка належить ОСОБА_12 . З метою доведення до кінця своїх злочинних дій спрямованих на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням, ОСОБА_7 разом із викраденою драбиною переліз паркан та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 2843,28 грн..

Вищевказаними діями, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, просить вирок змінити в частині призначеного покарання, та призначити йому більш м`яке покарання, відповідно до ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 зазначає на те, що судом першої інстанції не враховано його щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Зазначає, що його мати ОСОБА_13 являється інвалідом 3-ї групи, а він, як її єдина дитина, являється єдиним годувальником в сім`ї, і йому необхідно доглядати за матір`ю.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 визнав винним себе у вчиненні інкримінованих злочинів, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги обвинуваченого, виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннь, за обставин зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185,ч. 3 ст. 185 КК України, суд дотримався вказаних вимог закону.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив дані злочини маючи не зняту та не погашену судимість, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, на шлях виправлення не став належних висновків для себе не зробив, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.
Відповідно до правил призначення покарання закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
З врахуванням всіх обставин справи, суд зазначив, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Остаточне покарання ОСОБА_7 , за вчинення злочинів викладених у даному вироку суду, призначено у відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 08.04.2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.09.2019 року ОСОБА_7 було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене вищевказаним вироком. Як вбачається з Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.01.2020 року, ОСОБА_7 був затриманий для виконання вироку суду 30.01.2020 року о 16 год. 20 хв. Також, ОСОБА_7 був засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2019 року за ч. 1 ст. 205-1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2020 року було відмовлено у задоволенні подання органу пробації про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Так, оскільки злочини викладені у даному вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 вчинив після постановлення попередніх вироків та до повного відбуття покарання, суд прийшов до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за даним вироком у відповідності зі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання по даному вироку у виді позбавлення волі, невідбутої частини покарання за вироками Ірпінського міського суду Київської області від 08.04.2019 року у виді позбавлення волі та Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2019 року у виді обмеження волі, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України. Також, суд, вважав за необхідне, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню, а саме з 05.01.2020 року по 21.12.2020 року на підставі та у відповідності до ст. 72 КК України.
Із таким висновком погоджується колегія суддів, підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, колегія суддів не знаходить, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Суддя Суддя