Справа № 460/2091/19
Провадження №1-кп/944/324/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.07.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 від 19.02.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Рясне-Руське Яворівського району Львівської області, українки, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, має на утриманні двох мололітніх дітей, працює лікарем хірургом КМП «Львівська І МКЛ ім. Князя Лева, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

судом визнано доведеним, що обвинувачена ОСОБА_8 16 лютого 2018 року близько 12 год, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті тривалих неприязних відносин розпочала конфлікт із своєю матір`ю ОСОБА_5 , під час якого умисно схопила ОСОБА_5 правою рукою за обличчя та штовхнула в результаті чого потерпіла впала на ліжко, в подальшому ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень схопила потерпілу за волосся та почала тягнути, та коли потерпіла намагалась встати з ліжка ОСОБА_8 вхопила її правою рукою за шию та почала стискати, внаслідок чого своїми неправомірними діями спричинила потерпілій два синці на шиї зліва в ділянці кута нижньої щелепи, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_8 спричинила умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 після роз`яснення суті обвинувачення в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 125 КК України свою вину заперечила та пояснила, що потерпіла є її матір`ю, конфлікт між ними триває давно, мама конфліктна людина, а коли в будинок прийшов жити її чоловік конфлікти загострились. Мати говорила, що їй не подобається її чоловік та вона їх випише з будинку. 06.02.2018 року вона народила дитину, 10.02.2018 року її виписали з лікарні, враховуючи, що вона хворіє серцевою хворобою та має поганий стан здоров`я, просила мати не турбувати її. 16.02.2018 року прийшла її мати, хотіла подивитись на дитину, однак вона не хотіла її показувати, оскільки між нею та матір`ю погані стосунки, мати вчинила сварку, погрожувала, що знає куди писати, принизила її та пішла. Через годину приїхала поліція та порушила кримінальне провадження. Батька в будинку на той час не було, події, про які розповідає потерпіла не було та матір вона не била. Бачила, що в матері прокусана губа, вона впала та вкусила губу. Пояснила, що тримала дитину на руках, погано себе почувала, матері не била та шарпанини не було, її міг побити батько. Окрім цього пояснила, що 25.04.2019 року слідчий приїжджав до неї додому, оскільки вона не мала можливості залишити дітей, підписала, що ознайомлена із документами, однак з матеріалами кримінального провадження не знайомилась. Також пояснила, що з батьками у неї склалися дуже погані стосунки, мати, на її переконання, має психічні розлади, а батько все життя зловживав алкоголем та створював нестерпні умови життя, у кримінальному провадженні її обмовив, оскільки вона йому відмовилась віддати прибудову на подвір`ї, батько був зацікавленою особою і тому дав неправдиві покази. Кримінального правопорушення вона не вчиняла, не бажала своїм близьким зла і жодних незаконних дій ніколи не вчиняла. Потерпіла у справі, її мати ОСОБА_5 звела на неї такий наклеп лише для того, щоб оскаржити договір дарування будинку, відібрати будинок та виселити її з чоловіком та дітьми.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, її вина повністю доведена зібраними у справі доказами.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що обвинувачена є її донькою, постійно її била та знущалась. Між нею, її донькою та зятем вже 3 роки відбуваються конфлікти, оскільки вони хочуть виписати її сина з будинку, та виселити її з чоловіком. Так 16.02.2018 року близько 12 год донька прийшла до неї та почала ображати її, погрожувати та виганяти з будинку, говорила їй, щоб вона забирала батька та брата, і йшли геть з хати. Згодом обізвала її скандалісткою, аферисткою та «стервом», схопила правою рукою за обличчя, вдарила та штовхнула, від чого вона впала на диван. Обвинувачена вхопила її за волосся та горло, однак вона вирвалась від неї, і тоді ОСОБА_8 знову схопила її за волосся, вона впала та вдарилася. Її чоловік не бачив початку конфлікту, бачив лише як обвинувачена її дусила, він ніколи не втручався та не розбороняв їх, лише кричав « ОСОБА_9 , що ти робиш». Зазначила, що у неї кровив рот, боліла голова та були синці на шиї. Подія мала місце в п`ятницю, в той же день вона викликала поліцію, а на експертизу вона пішла вже в понеділок. В приміщенні поліції обвинувачена неодноразово розказувала та показувала як все відбувалось.

Вина обвинуваченої доведена письмовими документами на які посилається сторона обвинувачення у справі та які безпосередньо досліджені судом, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.02.2018 року, відповідно до якого слідчий СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області прийняв усну заяву від ОСОБА_5 , яка просить прийняти міри до своєї доньки ОСОБА_8 , яка 16.02.2018 року близько 12 год за місцем свого проживання нанесла їй тілесні ушкодження;

- висновком експерта №245 від 19.02.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено 2 синці на шиї зліва, в ділянці кута нижньої щелепи зліва, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи справа, які утворились від дії тупих предметів, можливо від удару і стиснення рукою, могли виникнути 16.02.2018 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2019 року та долученим відеозаписом на СD-диску, на якому свідок ОСОБА_10 розповів та показав за участю статиста як саме ОСОБА_8 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експертименту від 21.03.2019 року та долученою фототаблицею до протоколу слідчого експертименту, де потерпіла ОСОБА_5 добровільно показала як ОСОБА_8 вхопила її правою рукою за обличчя та штовхнула її на ліжко, та коли ОСОБА_5 знаходилась на ліжку, ОСОБА_8 схопила її за волосся та тягнула, в результаті чого ОСОБА_11 з`їхала з ліжка та під час того ОСОБА_8 схопила ОСОБА_5 рукою за шию та почала стискати;

- ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 23.04.019 року, якою вирішено провести допит свідка ОСОБА_10 під час досудового розслідування в судовому засіданні Яворівського районного суду Львівської області;

- відеозаписом допиту свідка ОСОБА_10 допитаного під час досудового розслідування в судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України, який знаходиться на CD-диску, де надав суду покази, що потерпіла є його дружиною, а обвинувачена донькою. У 2018 році працював на фірмі по виготовленні пластмасових труб на «Погружчику», робочий день був ненормований, інколи працював до 20 год, інколи до 22 год, однак на обідній час на годинку відпускали додому, тим більше додому було недалеко, 15 хв їзди на велосипеді. 16.02.2018 року близько 12.15 год приїхав додому на обід та почув крик з будинку, зайшовши в будинок побачив, що донька правою рукою взяла дружину за обличчя та кинула на диван, після чого взяла її за волосся та стягнула на підлогу, коли дружина знаходилась на підлозі біля дивану взяла її правою рукою за шию та почала душити. Донька не бачила, що він був у будинку, і лише коли він запитав в неї « ОСОБА_9 що ти робиш?» вона відійшла від дружини та пішла в іншу кімнату. Суперечка тривала можливо 3 хв, максимум до 5 хв. Він вже не розбирався, що сталось, оскільки закінчувалась обідня перерва, вирішив вже ввечері, після роботи дізнатись, що сталось. Конфлікти відбувались постійно, донька і його також била по обличчі, а коли в будинок прийшов жити зять почало відбуватись справжнє пекло;

- висновком експерта №45/2019 від 28.03.2019 року, відповідно до якого локалізація і характер ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_5 відповідають показанням, викладеним потерпілою та свідком ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту, зокрема, синці на шиї і в ділянці нижньої щелепи зліва, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи справа могли виникнути внаслідок удару рукою і стискання кінчиками пальців в означені анатомічні ділянки.

Крім допиту потерпілої та дослідження письмових документів судом допитано свідків.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що є директором ТзОВ «Мазур», станом на 16.02.2018 року у нього на підприємстві працював ОСОБА_10 . ОСОБА_13 працював столяром. О 8 год ОСОБА_14 заступав на зміну, від роботи відлучатися не мав би, однак мав можливість відлучитися. З 12 год до 13 год була обідня перерва для столярного цеха. ОСОБА_14 проживав за 3км від роботи, в цей день був на робочому місці, він ходив на роботу пішки або їздив на велосипеді, однак це була зима, тому на велосипеді в цей час не їздив, хоча допускає, що міг поїхати.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що працює начальником сектору дізнання, здійснював досудове розслідування вказаного кримінального провадження. Зазначив, що ним було отримано доручення про ознайомлення потерпілої та підозрюваної із матеріалами кримінального провадження. Він надав матеріали досудового розслідування в повному обсязі в приміщенні Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, обвинувачена ознайомилася з матерілами кримінального провадження і розписалася. Відсутність зазначення в протоколі кількості аркушів є технічною помилкою. ОСОБА_8 ознайомилась із матеріалами в повному обсязі, жодних клопотань не заявляла.

Оцінюючи вищевказані безпосередньо досліджені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої. У вказаних доказах детально зафіксовані фактичні дані відносно обставин вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення. При оформленні цих доказів не було допущено істотного порушення прав та свобод обвинуваченої та інших осіб, а інформація, яка в них міститься не дає суду правових підстав для висновку сумніватися у її правдивості.

Посилання сторони захисту на необхідність визнання письмових доказів у даному кримінальному провадженні очевидно недопустимими, суд сприймає як спосіб захисту обвинуваченої з метою сприяння уникнення останньої від відповідальності.

Європейський Суд з прав людини вказує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, але вона не встановлює будь-яких правил допустимості доказів як таких, це завдання внутрішнього права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 26.09.2002 у справі «Перрі проти Сполученого Королівства» (Perry v United Kingdom), зазначив, що важливо, щоб була справедлива процедура розгляду питання про прийнятність та перевірку надійності спірних доказів.

Відповідно до вимог ст.ст.86-87 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуального рішення та на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Разом з тим, стороною захисту не надано суду доказів істотного порушення прав людини і основоположних свобод під час досудового розслідування чи порушення права на захист.

Суд вважає неспроможними доводи захисника про визнання недопустимими доказами відомостей, які містяться в матеріалах кримінального провадження №000258 від 19.02.2018 року, оскільки обвинуваченій було надано доступ до матеріалів досудового розслідування в прошитому та пронумерованому вигляді в 1 томі без зазначення кількості аркушів у ньому та найменування таких матеріалів, оскільки слідчим було допущено технічну помилку, про що зазначив слідчий в судовому засіданні. Факт надання доступу до матеріалів досудового розслідування підтверджено підписом ОСОБА_8 , також нею підтверджено про ознайомлення із матеріалами та протоколом в повному обсязі, заяв та клопотань не подавала. Разом з цим, підозрювана отримала копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, в якому зазначено про всі проведені під час досудового розслідування процесуальні дії, прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення.

Показання потерпілої, свідків дані під присягою, за своїм змістом істинні, отримані в судовому засіданні у відповідності до вимог КПК України, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимими доказами згідно з іншими правилами допустимості доказів. Підстав у потерпілої чи свідків, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, обмовляти обвинувачену, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зауважив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені,і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів»,§61, «Болдеа проти Румунії»,§30, «Морейра Феррейра проти Португалії»,§ 84).

Суд всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Не дивлячись на захисну позицію обвинуваченої та версію сторони захисту щодо непричетності до інкримінованого кримінального правопорушення, її винуватість у заподіянні потерпілій легкого тілесного ушкодження, за встановлених судом і викладених вище обставин, поза розумним сумнівом підтверджується сукупністю ретельно досліджених під час судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою та не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у своєму взаємозв`язку є достатніми для таких висновків суду.

Отже, суд не вбачає правових підстав для виправдання обвинуваченої, доводи сторони захисту є надуманими, розцінюються, як обраний спосіб захисту, обумовлений метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Докази обвинувачення є переконливими, об`єктивно відображають обставини справи та події, кожен доказ оцінений судом з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, оскільки вона умисно спричинила потерпілій ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , судом не встановлені.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , судом не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої, висновок Яворівського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області про можливість виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі, враховуючи, середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, вважає за можливе обрати їй покарання у виді штрафу в межах санкції статті обвинувачення (в редакції станом на момент вчинення кримінального правопорушення) та призначити покарання у виді штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , є кримінальним проступком, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_8 , вчинене 16.02.2018 року, тобто з часу його вчинення минуло понад два роки.

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що на час розгляду в суді кримінального провадження спливли строки давності, суд вважає, що є всі підстави для звільнення ОСОБА_8 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Речових доказів у справі немає.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст.100, 124, 174, 368, 370, 371, 373-375 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

На підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_8 звільнити від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляції вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1