АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
виправданого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2018, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та виправдано з підстав недоведеності вчинення ним кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, а саме у тому, що 26.12.2016 о 21-00 год. він перебував поблизу будинку №24 по вул. Озерна в м. Києві, де зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_9 . В той час між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних стосунків відбувся словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 наніс ОСОБА_6 удар кулаком в обличчя.

В ході конфлікту ОСОБА_6 взяв металеву трубу та почав наносити ОСОБА_9 удари по голові, чим спричинив останньому множинні забійні рани лівої звивистої, променевої форми на волосистій частині голови та обличчі, з крововиливом в м`яких покривах голови, місцями з ушкодженням апоневрозу.

В той же день у ОСОБА_6 , який перебував за вказаною адресою, на ґрунті особистих неприязних стосунків виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті, витягнув з резинки своїх спортивних штанів шнурок та почав душити ОСОБА_9 , від чого останній впав на землю.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 дістав ще один шнурок з капюшона куртки, в яку був одягнений, та продовжив душити ОСОБА_9 , в результаті чого смерть останнього настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї петлею, тим самим ОСОБА_6 реалізував свій злочинний умисел.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Зокрема прокурор зазначає, що висновки суду про невинуватість ОСОБА_6 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Суд не взяв до уваги докази, які б могли істотно вплинути на його висновки. За наявності суперечливих доказів, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Вирок складений з порушенням вимог п.п. 2, 4, 6 ч. 2 ст. 374 КПК України, оскільки в ньому не зазначено секретаря судового засідання ОСОБА_10 , яка 03.08.2017 брала участь у судовому розгляді, та прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_11 , який брав участь в судовому розгляді 24.11.2017. Не зазначено місце проживання обвинуваченого та не вказано, що він являється пенсіонером та займається сільським господарством та торгівлею.

Технічний запис судового засідання від 24.11.2017 року у справі взагалі відсутній. При цьому журнал судового засідання не містить даних про роз`яснення прокурору право заявляти відводи, судове засідання було проведено за відсутності потерпілого.

Журнал судового засідання від 22.12.2017 року також не містить даних про оголошення судом заміни прокурора ОСОБА_11 на прокурора ОСОБА_8 та роз`яснення йому право заявляти відводи, не з`ясовано думки учасників судового розгляду щодо наявності відводу прокурору, а судове засідання було проведено за відсутності потерпілого.

Судовий розгляд здійснено за відсутності потерпілого, який не був належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та тягне за собою скасування вироку.

У судовому засіданні від 15.02.2018 року суд допитав свідка ОСОБА_12 , не привівши до присяги і не попередивши про кримінальну відповідальність. Викладені у журналі показання свідка є неповними, оскільки не відображають питання сторін та відповіді свідка на ці питання.

Показання свідка ОСОБА_12 , зміст яких не відображено в журналі судового засідання, доводять винуватість ОСОБА_6 , оскільки підтверджують, що загиблий ОСОБА_9 26.12.2016 мав намір зустрітись з особою на ім`я ОСОБА_13 .

Окрім цього, у журналі судового засідання від 15.02.2018 показання свідка ОСОБА_14 також є неповними, оскільки не відображають уточнюючі запитання прокурора та відповіді на них, і зокрема відповіді свідка на запитання щодо розбіжностей між показаннями свідка під час досудового розслідування та показаннями, наданими в судовому засіданні.

У журналі судового засідання від 20.03.2018 відсутні відомості про зміну секретаря судового засідання та не роз`яснено право відводу секретарю.

Журнал судового засідання від 02.05.2018 року вівся та підписаний не уповноваженою особою, оскільки не містить даних щодо участі секретаря судового засідання.

На обґрунтування невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження апелянт зазначає, що суд не дав належної оцінки довідці аналізу технічної інформації абонентських номерів, які доводять факт одночасного перебування ОСОБА_6 і ОСОБА_9 на АДРЕСА_2 на час вбивства останнього. Такі відомості повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 та результатами слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 .

Висновки суду в частині визнання протоколу негласних-слідчих (розшукових) дій аудіо-відео контролю особи від 15.05.2017 року, в ході якого ОСОБА_6 розповідав про обставини вбивства потерпілого, недопустимим доказом є необґрунтованими, оскільки права ОСОБА_6 порушені не були, а участь захисника в ході проведення такої дії, не є обов`язковою.

Також суд не надав належної оцінки протоколу слідчого експерименту від 17.03.2017 року, в ході якого ОСОБА_6 добровільно, в присутності захисника, розповідав про обставини вбивства потерпілого. Поза увагою суду залишився той факт, що заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_7 від 28.04.2017 про застосування до ОСОБА_6 та членів його сім`ї фізичного і психологічного тиску не знайшли свого підтвердження. При цьому показання ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_14 в цій частині непослідовні і суперечать матеріалам провадження.

Судом безпідставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_14 (на досудовому розслідуванні) в тій частині, що 26.12.2016 між ОСОБА_9 і ОСОБА_6 відбулась зустріч, після якої у ОСОБА_6 були синці на руках та шиї.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом.
Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив всі надані сторонами докази.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність, що в діянні обвинуваченого є склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 ,потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , експерта ОСОБА_20 , протоколі огляду місця події від 02.01.2017, протоколі огляду місця події від 31.01.2017, протоколі огляду місця події від 02.02.2017, протоколі огляду місця події від 06.02.2017, протоколі обшуку від 16.03.2017, висновку судово-медичної експертизи № 362 від 10.05.2017, висновках молекулярно-генетичної експертизи № 67мб від 13.02.2017, трасологічної експертизи № 499/д від 21.02.2017, імунологічної експертизи № 67 від 22.02.2017, цитологічної експертизи № 64 від 17.03.2017, молекулярної експертизи № 10-1/161 від 23.05.2017, результатах дослідження протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 17.03.2017, протоколу негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-відео контролю особи від 15.05.2017, довідки щодо аналізу технічної інформації абонентських номерів.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив свою причетність до вчинення вбивства ОСОБА_9 , зазначивши що між ними були дружні стосунки, жодних причин бажати смерті ОСОБА_9 у нього не було. ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_12 планували стати хрещеними батьками його дітей. ОСОБА_9 намагався допомогти його родині з розвитком бізнесу та давав йому у борг кошти. Станом на 10.12.2016 вся сума боргу була повернута ОСОБА_9 26.12.2016 він приїздив до Києва для придбання запчастини для автомобіля. Потім, приблизно з 20.00 до 21.00, він зустрічався із своєю сестрою ОСОБА_21 , яка працює в магазині «Дрім Таун 2», після чого поїхав додому. В той день, 26.12.2006, він з ОСОБА_9 не зустрічався, спілкувався двічі по телефону перший раз до обіду, а другий в період з 20.00 год. по 21.00 год. ОСОБА_9 пропонував йому прийти і забрати квитки в цирк для його дітей та казав, що не може вийти з квартири, оскільки він і його дружина ОСОБА_12 захворіли. Від квитків він відмовився, оскільки не мав часу на відвідування цирку. Наступного дня, 27.12.2016 ОСОБА_12 зателефонувала йому та повідомила, що ОСОБА_9 зник. В подальшому вони постійно спілкувались по телефону та намагались з`ясувати де може бути ОСОБА_9 . Про загибель ОСОБА_9 дізнався 02.02.2017 з телепрограми « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що з ОСОБА_9 одружилась у 1998 році. Через два роки вони розлучились, проте продовжували жити разом. 26.12.2016 вона та ОСОБА_9 знаходились вдома, оскільки обоє хворіли. Увечері, приблизно після 20 години, ОСОБА_9 пішов в аптеку і не повернувся. Вона телефонувала йому, однак телефон не відповідав. 26.12.2006 ОСОБА_9 казав, що можливо зустрінеться з ОСОБА_13 . У ОСОБА_9 дійсно були квитки в цирк, які так і залишились вдома невикористаними. Після зникнення ОСОБА_9 вона телефонувала ОСОБА_6 , однак той повідомив, що вони не зустрічались. У ОСОБА_9 і ОСОБА_6 були дружні стосунки. Планувалось, що вона і ОСОБА_9 стануть хрещеними батьками дітей ОСОБА_6 . Наскільки їй відомо, ОСОБА_6 дійсно позичав гроші у ОСОБА_9 , які в подальшому поступово віддавав. Одяг, який був на трупі ОСОБА_9 не відповідає одягу, у якому ОСОБА_9 26.12.2016 виходив з дому на ньому не було куртки, а кофта, яка була на трупі, ОСОБА_9 не належала.
Свідок ОСОБА_14 суду показала, що з між нею та її чоловіком ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_9 і ОСОБА_12 з іншої були дружні відносини. Вони дружили сім`ями та планували, що ОСОБА_9 і ОСОБА_12 будуть хрестити їхніх дітей. Вона і її чоловік ОСОБА_6 декілька разів брали у ОСОБА_9 в борг кошти, які в подальшому були повністю повернуті. 26.12.2016 ОСОБА_6 їздив в Київ, де зустрічався з своєю сестрою у магазині Дрім Таун на Оболоні.
Потерпілий ОСОБА_15 суду показав, що є сином загиблого ОСОБА_9 . Останній раз він бачив батька 25.12.2016. Наступного дня батько мав приїхати за онукою, щоб забрати її в цирк на виставу, яка мала розпочатись о 16.00 годині. Коли батько не приїхав, він почав його розшукувати. Телефони не відповідали. Від співмешканки батька ОСОБА_12 стало відомо, що той 26.12.2016 близько 23.00 вийшов в аптеку та не повернувся. Також вона повідомила, що в день свого зникнення батько начебто мав зустрічатись з друзями з Умані. Батько перебував у дружніх стосунках з ОСОБА_6 , якому неодноразово позичав гроші та намагався допомогти у бізнесі. Після зникнення батька він телефонував ОСОБА_6 та його дружині, однак вони повідомили, що батька не бачили та не знають де він знаходиться. Зі слів батька йому відомо, що у нього з ОСОБА_6 був конфлікт з приводу фінансів, тому вважає ОСОБА_6 причетним до смерті батька.
Свідок ОСОБА_16 суду показала, що з 1994 до 1996 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 , з яким має спільну дитину ОСОБА_15 . 27.12.2016 ОСОБА_9 мав приїхати за онукою, щоб забрати її в цирк на виставу, яка розпочиналась о 16.00 годині. Коли ОСОБА_9 не приїхав, вона почала телефонувати йому, однак той не брав трубку. З приводу стосунків із ОСОБА_6 повідомила, що той неодноразово брав у ОСОБА_9 в борг кошти.
Свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що ОСОБА_9 знав по роботі в МАУП. Про обставини смерті ОСОБА_9 йому нічого не відомо. Після зникнення допомагав розшукувати ОСОБА_9 . Про відносини ОСОБА_9 з ОСОБА_6 йому нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_18 показала, що в січні 2017 під час прибирання недобудови в дворі будинку АДРЕСА_2 , під мішками із будівельним сміттям виявила труп людини.
Свідок ОСОБА_19 нічого з приводу обставин кримінального провадження пояснити суду не зміг.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 31.01.2017, проведеного за участю експерта ОСОБА_20 , у бетонній споруді, розташованій у дворі будинку АДРЕСА_2 , виявлено труп особи чоловічої статі. Труп повністю обмерзлий, з ушкодженнями в лобній ділянці голови та двома мотузками на шиї.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.02.2017 в приміщенні Київського моргу № 1 по вул. Оранжерейна, 9 в м. Києві проведено огляд трупа ОСОБА_9 , в ході якого виявлено на шкірі голови близько 7-8 рублених ран. На шиї трупа затягнута мотузка та помітна странгуляційна борозна. На пальцях правої руки рани розміром 2 см. Труп одягнутий у шерстяний светр, футболку, спортивні штани, черевики, шкарпетки, труси.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 362 від 10.05.2017 при дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено:

а) множинні забійні рани лінійної звивистої, променевої форми на волосистій частині голови і обличчі, крововиливи в м`яких тканинах голови;

б) забійні рани на тильній поверхні правої кисті, відкритий поперечний перелом основної фаланги 2-го пальця правої кисті;

в) одна зажиттєва странгуляційна борозна, що циркулярно охоплює шию,

г) ізольований фрагмент странгуляційної борозни на обличчі з пересіченням щілини рота поперечно до кутів нижньої щелепи.

Ушкодження, описані в пунктах «а» і «б», спричинені дією тупого предмету з обмеженою поверхнею з прямолінійним ребром та тригранним кутом, виникли при нанесенні множинних, не менше 29, дій вказаних предметів в ділянку волосистої частини голови, обличчя та тильної сторони правої кисті. Забійні рани мають ознаки легкого тілесного ушкодження, спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм небезпеки для життя. Перелом фаланги пальця правої кисті має ознаки середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Фрагменти борозни на обличчі, описані в пункті «г», мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Всі виявлені тілесні ушкодження не були загрозливими для життя, спричинялись у короткий проміжок часу та могли виникнути за 30-40 хвилин до настання смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлювання шиї петлею, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і призвело до настання смерті. Давність настання смерті може складати декілька тижнів (біля одного місяця) до розтину тіла (02.02.2017).

При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа виявлено спирт в концентрації 7,49 проміле, що може відповідати прийому умовно смертельної дози алкоголю.

Під час допиту в суді першої інстанції експерт ОСОБА_20 показав, що зазначив у висновку судово-медичної експертизи № 362 від 10.05.2017 орієнтовний час смерті, встановити точний час настання смерті неможливо, оскільки через промерзання відбулось консервування трупу. Встановлена під час проведення експертизи кількість етилового спирту в крові трупа є такою, яка була на момент смерті. Під час розморожування тіла рівень спиртів не змінюється. З урахуванням індивідуальних особливостей окремі люди здатні здійснювати активні дії з вмістом алкоголю в крові 7,49 проміле.
Відповідно до протоколу обшуку від 16.03.2017 за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів від 05.08.2016, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_9 кошти у сумі 55880 грн., що на день укладання договору еквівалентно 2200 доларам США, на строк до 06.02.2017 з нарахуванням відсотків у розмірі 4%, а також копію розписки ОСОБА_9 про отримання від ОСОБА_22 10.12.2016 коштів у сумі 10430 доларів США.
Надані стороною обвинувачення висновки молекулярно-генетичної експертизи № 67мб від 13.02.2017, трасологічної експертизи № 499/д від 21.02.2017, імунологічної експертизи № 67 від 22.02.2017, цитологічної експертизи № 64 від 17.03.2017, молекулярної експертизи № 10-1/161 від 23.05.2017 не містять даних, які б доводили або спростовували причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому дій.
Оцінивши наведені докази суд першої інстанції дійшов висновку, що вони доводять факти зникнення ОСОБА_9 26.12.2016, факт його смерті та її причини, факт знайомства ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , наявність між ними фінансових взаємовідносин, однак безпосередньо не доводять причетність ОСОБА_6 до вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 .
В ході апеляційного розгляду за клопотанням прокурора було допитано потерпілого ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_16 , експерта ОСОБА_20 , досліджено письмові докази, які містяться в матеріалах кримінальної справи.
Потерпілий ОСОБА_15 , свідок ОСОБА_16 , експерт ОСОБА_20 , в суді апеляційної інстанції дали показання, які за своїм змістом відповідають показанням в суді першої інстанції.
Не зважаючи на вжиті судом заходи, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 до апеляційного суду не з`явились та показань по суті справи не дали.
За результатами дослідження апеляційним судом письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, не встановлено ознак їх викривлення або перекручування судом першої інстанції, зміст цих доказів правильно викладено у оскаржуваному вироку.
Отже за результатами повторного дослідження доказів судом апеляційної інстанції не встановлено ніяких нових або інших фактичних даних, ніж ті, які були встановлені судом першої інстанції.
Аналізуючи досліджені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції докази, колегія суддів вважає, що вони не доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 , оскільки не містять фактичних даних, які б підтверджували причетність ОСОБА_6 до нанесення тілесних ушкоджень та удавлення петлею ОСОБА_9 .

Саме по собі існування боргових взаємовідносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ніяким чином не доводить висунуте обвинувачення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недопустимість як доказу протоколу негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відео контролю особи від 15.05.2017 з тих підстав, що об`єктом цих дій були пояснення ОСОБА_6 , які він надавав у приміщенні кабінету № 412 Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, будучи фактично затриманим за підозрою у вчиненні вбивства ОСОБА_9 та перебуваючи під контролем працівників поліції.
Безсумнівно, що такі пояснення надавались працівникам поліції та не мають ознак приватного спілкування, щодо якого можуть здійснюватись негласні слідчі дії.
Відібрання таких пояснень без роз`яснення прав підозрюваного та без участі захисника є скритою формою допиту ОСОБА_6 як підозрюваного у вчиненні злочину.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за результатами проведення негласної слідчої дії (аудіо-відео контролю особи) поліція отримала від ОСОБА_6 визнавальні показання у вчиненні особливо тяжкого злочину, не забезпечивши його правом знати у вчиненні якого злочину він підозрюється та правом мати захисника та побачення з ним до першого допиту.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 17.03.2017 сумнівним доказом, який не може доводити винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_6 був затриманий 16.03.2017 о 09.30 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому, 17.03.2017 в 00.45 було складено протокол про затримання підозрюваного, в якому зазначалось, що 16.03.2017 о 18.00 ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2017 до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів. Строк тримання під вартою вирішено обчислювати з 16.03.2017. Визнано, що затримання ОСОБА_6 16.03.2017 відбулось незаконно, оскільки було проведене без ухвали слідчого судді (т.2 а.с.156-159).
Відповідно до висновку перевірки за результатами розгляду звернення адвоката ОСОБА_7 за підписом старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_23 від 28.04.2017 встановлено порушення працівниками слідчого відділу Оболонського управління поліції ГУ НП у місті Києві вимог ст.208 КПК України під час затримання ОСОБА_6 16.03.2017.
Отже, слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 проведено в період його незаконного затримання, що, на думку колегії суддів, ставить під сумнів достовірність отриманих в ході проведення слідчої дії фактичних даних.
Крім того, за результатами слідчого експерименту не встановлено нових обставин чи нових доказів, про які не було відомо органу досудового розслідування, як і не встановлено нових взаємозв`язків між уже здобутими доказами.
Результати слідчого експерименту лише частково узгоджуються як з вказаними в обвинуваченні фактичними обставинами вбивства ОСОБА_9 , так і з фактичними даними, встановленими на підставі інших досліджених у справі доказів.
Зокрема, кількість завданих потерпілому ударів та тривалість сутички, повідомлені ОСОБА_24 під час слідчого експерименту є значно меншими, ніж встановлено в ході проведення судово-медичної експертизи, а твердження ОСОБА_24 про те, що після сутички він залишив ще живого ОСОБА_9 , який стогнав, біля мішків із сміттям суперечить даним щодо приховання трупа ОСОБА_9 , який був задушений петлею, під мішками із сміттям.
Описаний ОСОБА_24 під час слідчого експерименту перебіг події жодним чином не пояснює наявність в крові загиблого умовно смертельної дози алкоголю в концентрації 7,49 проміле, а також відсутність на загиблому куртки, в якій він вийшов з дому, та наявність на ньому чужого светра (встановлено на підставі показань свідка ОСОБА_12 ).
Наявні розбіжності між результатами слідчого експерименту та іншими доказами у справі дають підстави вважати, що вбивство ОСОБА_9 відбулось за інших обставин, ніж ті, які вказані ОСОБА_25 під час слідчого експерименту.
Сам обвинувачений заперечує достовірність наданих ним під час слідчого експерименту відомостей та наполягає, що надав їх під фізичним та психічним примусом з боку працівників поліції.
Апеляційний суд позбавлений можливості перевірити достовірність тверджень обвинуваченого щодо застосування до нього незаконних методів досудового розслідування з метою примушування до дачі визнавальних показань, оскільки ні стороною захисту, ні стороною обвинувачення не ініціювалось питання про внесення до ЄРДР відповідних даних та проведення досудового розслідування по цьому факту.
Будь-яких фактичних даних, які очевидно свідчили про застосування фізичного або психічного насильства до обвинуваченого ОСОБА_6 під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Що стосується довідки щодо аналізу технічної інформації абонентських номерів, на яку прокурор посилається в апеляційній скарзі як на доказ винуватості, то вона не спростовує твердження обвинуваченого, що він на час інкримінованого йому злочину зустрічався із сестрою в ТРЦ «Дрім Таун 2», оскільки відповідно до наявних у довідках даних телефон загиблого ОСОБА_9 станом на 21.00 год. 26.12.2016 перебував в районі дії базової станції, розташованої по АДРЕСА_3 (т.2 а.с.196-197), тоді як телефон ОСОБА_6 перебував в районі дії базової станції, розташованої по АДРЕСА_2 (т.2 а.с.201-202). Знаходження їхніх телефонів в зоні дії однієї базової станції не зафіксовано, що узгоджується з показаннями ОСОБА_6 про те, що він 26.12.2016 з ОСОБА_9 не зустрічався.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом безпідставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_14 , які вона давала під час досудового розслідування, суперечать положенням ч.4 ст.95 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що вирок складений з порушенням вимог п.п. 2, 4, 6 ч. 2 ст. 374 КПК Україниє безпідставними, оскільки оскаржуваний вирок як за своєю формою, так за своїм змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги про те, що у журналах судових засідань не в повній мірі викладено показання свідка ОСОБА_12 і свідка ОСОБА_14 не узгоджується з вимогами ст.108 КПК України, яка покладає на секретаря судового засідання обов`язок зазначати в журналі час, номер та найменування процесуальної дії, та не покладає на секретаря обов`язок викладати в журналі зміст показань свідків. Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України зміст показань свідків фіксується за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Доводи прокурора про відсутність звукозапису судових засідань є безпідставними, оскільки диски із записами судових засідань наявні в матеріалах справи та містять записи судових засідань належної якості.
Доводи апеляційної скарги про те, що судовий розгляд здійснено за відсутності потерпілого є надуманими, оскільки ОСОБА_15 брав участь в судовому розгляду, давав показання з приводу відомих йому обставин кримінального провадження та виступав у судових дебатах.

Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні від 15.02.2018 року суд допитав свідка ОСОБА_12 , не привівши до присяги і не попередивши про кримінальну відповідальність, також є безпідставними, оскільки спростовуються аудіо-відеозаписом судового засідання.
Недоліки, допущені при складанні секретарем журналів судових засідань від 22.12.2017, 20.03.2018 і 02.05.2018, в яких відсутні відомості про оголошення судом щодо заміни прокурора, зміну секретаря судового засідання, зазначення прізвища секретаря судового у вступній частині, не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України тягнуть за собою скасування судового рішення.

Хоча у вступній частині журналу судового засідання від 02.05.2018 року не зазначено прізвище секретаря, журнал складений відповідно до вимог ст.108 КПК України та підписаний секретарем судового засідання ОСОБА_26 .
Колегія суддів вважає надуманими доводи апеляційної скарги про те, що суд в порушення вимог закону в судовому засіданні 22.12.2017 року не роз`яснив учасникам судового розгляду право заявляти відводи прокурору та не з`ясував думки з цього приводу, оскільки право відводу роз`яснюється учасникам апеляційного розгляду на стадії підготовчих дій до початку судового розгляду, та зберігається за учасниками апеляційного розгляду під час подальшого судового розгляду. Повторне роз`яснення цього права є недоцільним.
Отже доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2018 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3