ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/193/21 Справа № 180/492/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 03 березня 2020 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року ухваленого щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 в режимі відеоконференції, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року, та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, без конфіскації майна.

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за таких обставин.

Так, 02 березня 2020 року приблизно о 20 годині ОСОБА_5 за запрошенням потерпілої ОСОБА_9 перебував в квартирі АДРЕСА_2 , де в коридорі побачив холодильник торгової марки «BOSCH» моделі «KGV 36600», належний потерпілій ОСОБА_9 , та в нього в цей же час виник злочинний умисел на крадіжку вищевказаного майна. На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , в цей же день, приблизно о 20-05 год., перебуваючи за наведеною вище адресою, в одній з кімнат знайшов ключі від вхідних дверей квартири, та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяв ключі та поклав до кишені куртки, після чого покинув вищевказану квартиру.

02 березня 2020 року, приблизно о 22 годині, обвинувачений ОСОБА_5 , з метою викрадення чужого майна, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , та ключем відчинив вхідні двері квартири, тим самим отримавши доступ до приміщення, проник всередину квартири, та діючі таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, викрав холодильник торгової марки «BOSCH» моделі «KGV 36600», вартістю 3499 гривень 67 копійок, належний потерпілій ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3499 грн. 67 копійок, яка під час досудового розслідування відшкодована в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати з направленням матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції на новий розгляд, в іншому складі суду.

В якості доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на незаконність та безпідставність вироку суду, який ухвалено без врахування його особи. При цьому, на думку ОСОБА_5 , суд першої інстанції розглядаючи матеріали кримінального провадження щодо нього, допустив неповноту, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Також, ОСОБА_5 вказує на залишення судом поза увагою тих обставин, що він має середню спеціальну освіту, вину визнав, рокаявся, а також те, що він має батька інваліда 1 групи, який потребує догляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги та співставивши їх з вимогами закону, колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення апеляційною інстанцією є:
- неповнота судового розгляду;
- невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Неповним визнається судовий розгляд під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Судовий розгляд визнається неповним у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення або необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції.
Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Місцевий суд, визнаючи ОСОБА_5 винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України, ухвалив своє рішення згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_5 місцевим судом досліджено докази, покладені в основу вироку, зокрема:

- протокол огляду місця події від 03.03.2020 року та фототаблиця до нього, а саме квартиру АДРЕСА_2 , де на момент огляду відсутній холодильник;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , як осіб, які напередодні крадіжки холодильника приходили в квартиру ОСОБА_9 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2020, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , як осіб, які напередодні крадіжки холодильника приходили в квартиру ОСОБА_9 ;

- згідно інформації директора ПО "Ломбард "Гарант" Имериал" ОСОБА_12 , ОСОБА_5 03.03.2020 року надав під заставу холодильник BOSCH;

- протокол огляду предмету від 16.03.2020, згідно якого слідчим оглянуто холодильник, який добровільно видав ОСОБА_5 ;

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 16.03.2020, потерпіла ОСОБА_13 впізнала належний їй холодильник;

- постанову слідчого від 16.03.2020, якою до кримінального провадження вилучений холодильник долучено в якості речового доказу та передано на зберігання потерпілій;

- висновок експерта від 19.03.2020, згідно якого ринкова вартість холодильнику марки «BOSCH» моделі «KGV 36600» станом на 02.03.2020 складала 3499, 67 грн.;

- протокол проведення слідчого експерименту від 25.03.2020, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_8 , розповів та показав, як він викрав холодильник з квартири потерпілої ОСОБА_9 .

Поряд з цим, судом першої інстанції допитано обвинуваченого ОСОБА_5 , який вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, та за клопотання обвинуваченого - потерпілу ОСОБА_9 .

Дослідженими матеріалами, зокрема електронним носієм із записом судового засідання підтверджено, що потерпіла ОСОБА_9 зазначила суду, що ОСОБА_5 за день до крадіжки перебував в середині її кваритири, того ж дня вона загубила в помешканні ключ від вхідних дверей. 02 березня 2020 вона пішла з квартири, повернувшись через декілька годин, виявила відкриті двері та відсутність холодильнику. При цьому вказала, що ОСОБА_5 добровільно дав їй 300 гривень та допоміг викупити холодильник з ломбарду.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів покази потеріпілої у суду не було, та її покази повінстю узгоджуються з іншими доказами.

Також в ході перевірки доводів апеляційної скарги стосовно однобічності та необ`єктивності судового розгялду встановлено, що захисником та безпосередньо ОСОБА_5 допит свідків у цьому провадженні визнано не доцільним.

Отже, безпосередньо досліджені докази у ході судового розгляду послугували суду першої інстанції достатніми підставами для визнання винуватості саме ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки холодильнику, належного потерпілій ОСОБА_9 , поєднаного з проникненням у її кваритиру.

Наведені у вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_5 докази узгоджуються між собою та відповідають законодавчо визначеним критеріям достатності та належності, а зв`язку із чим у даному кримінальному провадженні відсутні будь-які підстави ставити під сумнів покази потерпілої та інші, досліджені судом докази.

З точки зору достатності доказів, у цьому провадженні відсутні обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, під час апеляційного перегляду апелянт як підставу для призначенння нового розгляду вказував на істотне порушення судом вимог кримінального процесаульного закону, яке полягало в проголошенні вироку за його відсутності та врученні копії вироку через вісім діб.

За частиною 2 ст. 371 КПК вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Під час ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті приймається рішення щодо обвинувачення, яке пред`явлене особі, оцінюються докази, кожен окремо та в сукупності, вирішується питання допустимості доказів під час такої оцінки тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

При цьому текст вироку, проголошеного головуючим, має відповідати тексту, підписаному суддями того складу суду, який його ухвалив, та долученому до матеріалів кримінального провадження.

Проголошенням вироку після виходу з нарадчої кімнати, роз`ясненням його змісту суд реалізовує складову конституційного положення, що визначене як основна засада судочинства - гласність судового процесу.

Гласність судового розгляду є важливою умовою неупередженого, об`єктивного, повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження й ухвалення справедливого судового рішення та поширюється на всі етапи судового провадження, у тому числі на дослідження доказів, а також оголошення судового рішення.

Згідно з ч. 7 ст. 27 КПК судове рішення, ухвалене у відкритому судовому засіданні, проголошується прилюдно. Якщо ж судовий розгляд відбувається у закритому судовому засіданні, судове рішення проголошується прилюдно з пропуском відповідної інформації.

За результатами прослуховування аудіозапису судового засідання слідує, що оголошений текст вироку відповідає текстові вироку, долученого до матеріалів криінального првоадження.

При цьому, не зважаючи на відсутність обвинуваченого, відповідно до ст. 376 КПК України, проголошення вироку повинно відбулось негайно і публічно після виходу суду з нарачої кімнати.

Окрім того, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд першої інстанції правильно виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_5 судом в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. посередньо характерезується, а також враховано відсутність обтяжуючих його обставин, а пом`якшуючими обставинами визнано щире каяття.

Разом з тим, судом правильно застосовано положення ч. 1 ст. 71 КК України, та призначено покарання за сукупністю вироків, так як ОСОБА_5 вчинив злочин після ухвалення вироку Марганецьким міським судом Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року.

Окрім цього, апеляційний суд також не може погодитись з доводами апелянта щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі засутосванні ст. 71 КК України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із системним аналізом вказаної норми початковим моментом періоду вчинення злочину, протягом якого суд призначає покарання за сукупністю вироків, є саме момент постановлення вироку, а не набрання ним законної сили.

За таких обставин, при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, зокрема, якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків).

Така позиція узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18).

Поряд з цим, на час апеляційного перегляду вироку встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року залишено без змін вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 .

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду переконана, що призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 50, 65, 71 КК України, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про наявність на його утриманні батька, інваліда другої групи, що на його думку залишилося судом першої інстанції поза увагою, не спростовують висновків суду про доводеність його винуватості в інкриімнованому злочині та правильність призначеного покарання.

Яких-небудь істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування судового рішення, в ході апеляційного перегляду не встановлено.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4