ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1562/20 Номер провадження 11-кп/814/562/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_4 Доповідач ап. інст. ОСОБА_5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_5

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

з секретарем: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2021 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого,

за участю прокурора: ОСОБА_9,

захисника - адвоката ОСОБА_10,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2021 року клопотання слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 задоволено; застосовано до ОСОБА_1 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався.

Вирішено питання про речові докази .

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні покладено за рахунок держави.

З клопотання вбачається, що в ході розслідування встановлено, що на початку березня 2020 року більш точної дати в ході досудового слідства по вказаному кримінальному провадженні встановити не вдалося ОСОБА_1 шляхом зриву навісного замка до підвального приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 проник до нього, звідки таємно викрав велосипед марки Україна, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2173 від 09.10.2020 року становить 700 грн 00 коп., який належить потерпілій ОСОБА_2 , чим спричинив останній майнової шкоди на вказану суму. Викраденим майном ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.

Винність ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами справи у їх сукупності, дослідженими в судовому засіданні.

Суспільно небезпечні дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфікували за ч. 1 ст. 185 КК України , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

Під час проведення досудового розслідування призначено та проведено судову амбулаторну комплексну психолого-психіатричну експертизу від 13.11.2020 року №399 , згідно якої підозрюваний ОСОБА_1 в період часу що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння виявив ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, паранаїчної форми, епізодичний перебіг, стан формування медикаментозної ремісії з помірним дефектом особистості. Наявне у підекспертного хронічне психічне захворювання позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Досліджуваний підпадає під ч.2 ст.19 КК України. На даний час перед слідством та судом постати не може. ОСОБА_1 згідно ч.3 ст.94 КК України потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням суду , особа стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати , а кримінальне провадження закрити , дослідивши при цьому обставини , встановлені під час його розгляду.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 вказує , що під час розгляду кримінального провадження щодо нього були допущені процесуальні порушення , не були взяті до уваги важливі обставини прави , які мали істотне значення для рішення суду , не була належним чином зроблена оцінка доказів та були суттєві порушенні його права як підозрюваного.

При цьому , ОСОБА_3 , зазначає що під час досудового розслідування він перебував на лікуванні у психіатричній лікарні , проте всі слідчі дії проводилися без участі захисника , права йому не роз`яснювалися , з матеріалами досудового розслідування він не знайомився. Також апелянт вказує , що велосипед він не викрадав , а в матеріалах справи відсутні докази його належності потерпілій , та докази його винуватості в інкримінованому у злочині.

На переконання апелянта , судом також було допущено порушення під час розгляду провадження. Зокрема , йому не було надано слово в судових дебатах , він заперечував проти застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру , у висновку судово-медичної експертизи не зазначено , що він пройшов курс лікування.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 подані клопотання , в яких надано додаткові доводи на обґрунтування апеляційних вимог.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні адвокат особи , стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру , апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав. При цьому наголошував на відсутності процесуальних порушень під час досудового розслідування та судового розгляду в суді першої інстанції.

Прокурор в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляційної скарги.

Особа , стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру в судове засідання не з`явився , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду провадження. В апеляційній скарзі просив розглядати справу без його участі.

Мотиви суду

Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали кримінального провадження , дослідивши докази , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону , судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального - процесуального закону , а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, ґрунтуються на зібраних у справі доказах , які відповідають фактичним обставинам справи , підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності , допустимості , достовірності , достатності та взаємозв`язку й наведених у вироку.

Натомість доводи апеляційної скарги особи , стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, є непереконливими.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння , суд першої інстанції прийшов до висновку про те , що воно було вчинене саме ОСОБА_1 і послався на показання свідків , матеріали провадження.

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів було повторно досліджено письмові докази у справі.

Зокрема , відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.10.2020 потерпіла повідомила про вчинення в період час з 01.07.2019 по березень 2020 року крадіжки її велосипеда.

Відповідно до протоколу огляду від 01.01.2020 слідчим було оглянуто місце де зберігався велосипед потерпілої та зафіксовано сліди злочину.

Згідно протоколу огляду від 06.10.2020 було оглянуто велосипед марки «Україна».

Згідно з постановою слідчого від 06 жовтня 2020 року велосипед визнаний речовим доказом.

Відповідно до висновку експерта № 2173 від 09.10.2020 було встановлено вартість викраденого велосипеда., яка становить 700 грн.

А тому апелянт безпідставно ставить під сумнів існування велосипеду та належність його потерпілій.

Крім того , ОСОБА_1 під час допиту в суді першої інстанції не заперечував факту заволодіння велосипедом , пояснюючи це станом здоров`я.

Отже , колегія суддів вважає , що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні суспільно небезпечного діяння.

Колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляції ОСОБА_1 щодо процесуальних порушень , допущених під час досудового розслідування та судового розгляду.

Як вбачається із матеріалів провадження , 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 призначено захисника та в подальшому усі процесуальні дії здійснювалися за його участю. 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні суспільно-небезпечного діяння передбаченого , ст.185 ч.3 КК України в присутності його адвоката , про що свідчить його власноручний підпис. Роз`яснені були ОСОБА_1 і його права , про що свідчить , в тому числі і пам`ятка. ОСОБА_1 був допитаний слідчим в присутності адвоката , про що також свідчить його власноручний підпис.

Після завершення досудового розслідування у визначеному законом порядку ОСОБА_1 за участю його захисника - адвоката ОСОБА_10 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування. В суді першої інстанції сторона захисту жодних клопотань про ознайомлення з матеріалами провадження не подавала.

А тому доводи апеляції та доданих до неї клопотань про те , що ОСОБА_1 не мав доступу до матеріалів кримінального провадження ні на досудовому , ні на судовому слідстві , спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Також , проаналізувавши матеріали кримінального провадження колегією судді встановлено , що розгляд справи в суді першої інстанції здійснено за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 При цьому , ОСОБА_1 , викликався в кожне судове засідання , в том числі за його клопотанням в режимі відеоконференції. Під час судового засідання на якому прийнято оскаржене рішення він був присутнім безпосередньо , йому надавалося слово в судових дебатах та останнє слово.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання , що судовий розгляд проведено у відповідності до положень процесуального законодавства , жодних процесуальних порушень ні на досудовому розслідуванні , ні в суді першої інстанції , під час апеляційного перегляду не встановлено.

Встановивши наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні суспільно небезпечного діяння , суд встановив також і той факт , що він не може постати перед слідством і судом , оскільки підпадає під дію ст.19 ч.2 КК України і потребує застосування примусових заходів медичного характеру та послався на висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 399 від 13.11.2020.

Із вказаним висновком також погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Та обставина , що ОСОБА_1 в період з 14.09.2020 року по 10.02.2021 року перебував на лікуванні , на що вказує апелянт , не спростовує висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 399.

Крім того , із змісту наданої ОСОБА_1 довідки вбачається , що і на даний час він перебуває на обліку у психіатра та має стан медичної ремісії.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства , які стали б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу особи , стосовно якої застосовано примусові заходи

медичного характеру ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2021 року щодо нього- без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

___________ _______________ ______________

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7