БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №728/1905/18
Провадження № 1-кп/730/1/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2021 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_6

законного представника - ОСОБА_7

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000592 від 04.09.2018р. щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яснополянське Джанкойського району АР Крим, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.03.2018р. за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, ст.75 КК України з іспитовим строком в 1 рік, -

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадження Борзнянського районного суду Чернігівської області надійшло кримінальне провадження №0000592 від 04.09.2018р. по обвинуваченню ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим, 19.03.2018р. Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік, на шлях виправлення не став і знову вчинив аналогічні злочини.

03 вересня 2018 року близько 13-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. В. Ющенка в м. Батурин Бахмацького району Чернігівської області, умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, повторно здійснив викрадення підліткового спортивного велосипеда марки «Старк Формула» вартістю 1500 грн, який знаходився біля входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та належав ОСОБА_8 , чим заподіяв останній матеріальні збитки на вказану суму.

Також, 03 вересня 2018 року близько 13-30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. В. Ющенка в м. Батурин Бахмацького району Чернігівської області, умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, повторно здійснив викрадення жіночого велосипеда марки «Аіст» вартістю 1350 грн, який знаходився біля кафе «Старий Батурин» та належав ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальні збитки на вказану суму.

Будучи допитаним як обвинувачений, ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав, оскільки 03 вересня 2018 року взагалі не був у м. Батурині, перебував вдома й ніяких велосипедів не викрадав.

З урахуванням процесуальної поведінки ОСОБА_6 в судовому засіданні за клопотанням захисника ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року було призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану обвинуваченого як на час вчинення інкримінованих йому злочинів, так і на теперішній час.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2021 року з урахуванням висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №43 від 23.02.2021р. змінено порядок судового розгляду даного кримінального провадження й продовжено судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

В судовому засіданні прокурор вважав доведеною винуватість ОСОБА_6 в скоєнні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, але з урахуванням висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану здоров`я ОСОБА_6 просив застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ОСОБА_6 , його законний представник (мати ОСОБА_7 ) та захисник в судовому засіданні не заперечували проти застосування запропонованих експертами примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, його законного представника, допитавши потерпілих, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, з`ясувавши позиції прокурора та захисника, суд приходить до такого висновку.

Судом визнано доведеним, що мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України, й дане суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_6 за наступних обставин.

Так, 03 вересня 2018 року близько 13-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. В. Ющенка в м. Батурин Бахмацького району Чернігівської області, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, повторно здійснив викрадення підліткового спортивного велосипеда марки «Старк Формула» вартістю 1500 грн, який знаходився біля входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та належав ОСОБА_8 , чим заподіяв останній матеріальні збитки на вказану суму.

Також, 03 вересня 2018 року близько 13-30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. В. Ющенка в м. Батурин Бахмацького району Чернігівської області, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, повторно здійснив викрадення жіночого велосипеда марки «Аіст» вартістю 1350 грн, який знаходився біля кафе «Старий Батурин» та належав ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальні збитки на вказану суму.

Зазначені обставини підтверджуються:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 03.09.2018р., згідно змісту якого ОСОБА_8 повідомила, що 03.09.2018р. близько 13-00 год. з-під магазину «Секонд хенд» в АДРЕСА_2 , було скоєно крадіжку велосипеда спортивного підліткового марки «Старк Формула» синього кольору;

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , згідно яких бачила як 03.09.2018р. близько 13-00 год. ОСОБА_6 їхав на спортивному синього кольору велосипеді її сина, якого той незадовго залишив під магазином за місцем її роботи; ОСОБА_6 на велосипеді повернувся, бо загубив взуття, говорив їй, що це його велосипед, але вона його забрала в ОСОБА_6 , повідомивши про даний випадок у поліцію; вказаний велосипед був придбаний за 3500 грн, інших велосипедів біля магазину не було; на даний час вона ніяких претензій до ОСОБА_6 не має, збитку їй не завдано, оскільки велосипед повернуто. При цьому, суд враховує, що ОСОБА_8 прямо вказує на ОСОБА_6 як особу, яка викрала велосипед;

- протоколом огляду місця події від 03.09.2018р. за участю ОСОБА_8 , згідно якого на території біля входу в магазин «Секонд хенд», що знаходиться в м. Батурин, вул. В.Ющенка, стоїть дитячий спортивний велосипед синього кольору марки «Старк Формула», наданий для огляду ОСОБА_8 ;

- вартість б/в велосипеда марки «Формула» станом на 03.09.2018р. становить 1500 грн;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 03.09.2018р., згідно змісту якого ОСОБА_9 повідомила, що 03.09.2018р. близько 13-30 год. з-під приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було здійснено крадіжку жіночого велосипеда марки «Аіст» червоного кольору;

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , згідно яких 03.09.2018р. близько 13-30 год. вона виявила зникнення свого жіночого велосипеда марки «Аіст», якого поставила біля місця роботи кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; самостійні нетривалі пошуки велосипеда не дали позитивного результату, в зв`язку з чим звернулась у поліцію, які за 30хв розшукали та повернули їй велосипед; ОСОБА_6 на даному велосипеді зупинили, коли він їхав ним по шосе, при цьому ОСОБА_6 говорив, що не знає, для чого його взяв;

- протоколами огляду місця події від 03.09.2018р. за участю ОСОБА_9 , згідно яких на асфальті поблизу готелю «Батурин» в м. Батурин лежить велосипед червоного кольору марки «Аіст»; зі слів ОСОБА_9 даний викрадений у неї велосипед знаходився з тильної сторони кафе «Старий Батурин»;

- вартість б/в велосипеда марки «Аіст» станом на 03.09.2018р. становить 1350 грн;

Вищевказані докази є належними, допустимими, достовірними, достатніми і взаємопов`язаними, які суд вважає за можливе покласти в основу рішення.

Водночас, судом встановлено і визнано доведеним, що суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України, було вчинене ОСОБА_6 у стані неосудності, на теперішній час ОСОБА_6 також перебуває в стані неосудності та потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру, оскільки згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експеритизи №43 від 23.02.2021р. ОСОБА_6 у період скоєння вищевказаного суспільно небезпечного діяння виявляв ознаки хронічного психічного захворювання - легкої розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з поведінковими розладами (згідно з МКХ-10: F70.1) і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час ОСОБА_6 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання - легкої розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з поведінковими розладами (згідно з МКХ-10: F70.1) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_6 за своїм психічним станом на теперішній час потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В матеріалах кримінального провадження також містяться висновки амбулаторних судово-психіатричних експертиз №527 від 27.09.2018р. та №449 від 12.09.2019р., згідно яких в ОСОБА_6 на період вчинення кримінальних правопорушень та на теперішній час виявено клінічні ознаки легкої розумової відсталості (F70 за МКХ 10-го перегляду), проте констатовано, що він за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними й примусові заходи медичного характеру йому не показані, що вказує на осудність ОСОБА_6 .

Однак, саме висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи стосовно ОСОБА_6 суд вважає за необхідне покласти в основу рішення, оскільки він на відміну від висновків амбулаторних судово-психіатричних експертиз грунтується на тривалому спостереженні поведінки підекспертної особи, є належно вмотивованим, зробленим на підставі повного вивчення всіх матеріалів справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Отже, стан неосудності виключає суб`єкта кримінального правопорушення та кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких справ має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, приписами ст.505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та його скоєння цією особою, одночасно враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, тоді як умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме кримінального правопорушення та встановлюються лише щодо осудної особи.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

В зв`язку з цим суд вважає за необхідне виключити посилання сторони обвинувачення на встановлення умислу в суспільно небезпечному діянні ОСОБА_6 як неосудної особи.

Наведений висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 26 червня 2019 року в справі №202/5997/17, постанові від 19 листопада 2019 року в справі №130/2612/17.

Згідно зі ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

За змістом положень п.1 ч.1 ст.93 КК України, п.1 ч.1 ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Перелік видів примусових заходів медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб та визначений у ч.1 ст.94 КК України, серед яких і запропонований у висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п.39 рішення Європейського суду з прав людини від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands) особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: 1/об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; 2/психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; 3/необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Таким чином, встановивши, що мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України, визнавши доведеним, що воно вчинене ОСОБА_6 й у стані неосудності, в якому він перебуває і на теперішній час, що виключає можливість його кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість вчиненого ним діяння, його психічний стан, ступінь небезпечності для себе та для оточуючих, суд находить, що стосовно ОСОБА_6 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як то і показано у висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №43 від 23.02.2021р.

Процесуальні витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільні позови не заявлялись.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 92-94 КК України, ст.503, 505, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

До вступу ухвали в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази по справі, які знаходяться на відповідальному зберіганні в потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 : велосипеди марок «Старк Формула» та «Аіст» - залишити власникам.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, може бути оскаржена, такою особою з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1