Провадження № 11-кп/4820/258/21
Справа № 676/4045/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 16 червня 2020 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, учасника бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, в силу ст.89 КК України не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
Ухвалено строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовано не було.
Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.
За вироком суду ОСОБА_7 15 червня 2020 року близько 12 год. 30 хв., знаходячись на подвір`ї домогосподарства АДРЕСА_1 , помітивши ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, прийняв рішення про заподіяння тілесних ушкоджень останньому.
Тоді ж, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, непомітно підійшов ззаду до останнього та умисно наніс ОСОБА_9 зворотною стороною металевої частини мотики (сапи), яку він взяв на подвір`ї вказаного домогосподарства, один удар по голові, внаслідок чого останній впав на землю, таким чином, заподіяв потерпілому легке тілесне ушкодження у вигляді садини тім`яної області справа.
Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_9 два удари кулаком правої руки в область грудної клітки та по мізинцю правої руки, чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритого уламкового перелому основи нігтьової фаланги п`ятого пальця зі зміщенням та одного синяка на тильній поверхні правої кисті на рівні дистального відділу середньої фаланги п`ятого пальця.
Зазначеними умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити покарання у виді громадських робіт. Вказує, що при призначені покарання суд не врахував обставину, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, відсутність судимостей, як обставини, які пом`якшують призначене покарання, а також відсутність обставин, що його обтяжує. Крім того, суд не взяв до уваги позитивну характеристику обвинуваченого, його сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а саме надання усіх необхідних показань, відтворення обставини під час проведення слідчого експерименту. Вважає, що відсутність працевлаштування обвинуваченого не позбавляє можливості призначити йому покарання у виді громадських робіт, що буде достатнім для його виправлення та справедливим.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора та потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та вважають вирок суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вказаного проступку за викладених у вироку обставин та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.125 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок суду, в цій частині, в апеляційному порядку не переглядається. Колегія суддів враховує фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання вимогам закону внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом враховані фактичні обставини справи, тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Зокрема, враховано те, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, проте раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних умисних кримінальних проступків, хоча в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, офіційно не працевлаштований, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Разом з тим, згідно довідки характеристики виданої виконавчим комітетом Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за №02-21/629 від 19 червня 2020 року, на підставі наявної в сільській раді інформації за тривалий час, обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується з негативної сторони, як такий, що зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, неодноразово вчиняє сварки в сім`ї, конфліктує з сусідами та неодноразово був помічений у бійках (а.с.99).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнав те, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції.
Відтак, доводи захисника про не врахування цієї обставини судом першої інстанції колегією суддів визнаються не обґрунтованими.
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 характеризується за місцем проживання з негативної сторони, раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних умисних кримінальних проступків, за що йому призначалися покарання у виді громадських робіт, однак на шлях виправлення він не став, вчинивши, через незначний період часу, новий умисний кримінальний проступок проти здоров`я особи, яка є людиною похилого віку та інвалідом 2-ї групи, , а також те, що обвинувачений жодних заходів щодо примирення з потерпілим не вчинив, з чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, місцевий суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді арешту, в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, з дотриманням вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_7 судимостей, а також обставин, що обтяжують покарання, а також сприяння у розкритті злочину, не є підставою для зміни вироку та призначення йому більш м`якого покарання, оскільки, при призначенні покарання, ці обставини судом першої інстанції були враховані. Також, колегія суддів враховує думку потерпілого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції та в процесі апеляційного розгляду вказував, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити більш суворе покарання, пов`язане з позбавленням волі, враховуючи наслідки, які настали в зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, на що є посилання в апеляційній скарзі.

До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на дані про особу обвинуваченого те, що

він вчинив кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку з інвалідністю, що не дає колегії суддів підстав для застосування більш м`якого покарання.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. 404, п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4