Номер провадження: 11-кп/813/761/21
Номер справи місцевого суду: 517/120/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Фрунзівського райсуду Одеської обл. від 02.06.2020 у кримінальному провадженні № 0000268 від 17.10.2017 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с Ново-Шибка Фрунзівського району Одеської обл., громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком Фрунзівського райсуду Одеської обл. від 02.06.2020 затверджено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, укладену 04.03.2020 між прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 і обвинуваченим ОСОБА_8 та його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно ст. 75, п.п.1, 2 ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме: «ВАЗ 2107», білого кольору, державний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1999 року випуску; причеп синього кольору державний знак НОМЕР_3 , два налобних ліхтарики, червоного кольору; чорна шапка з прорізом для очей; сокира, з дерев`яним держаком, з нашаруванням бурого кольору, сім ножів, різного розміру з нашаруванням бурого кольору; металевий напильник; лебідка, металева конструкція (штельвага з гачками); чоловіча куртка зимова, сірого кольору; штани чоловічі спортивні, синього кольору; куртка чоловіча зимова, чорного кольору; чоловіча, зимова куртка, темно-синього кольору з полосами темного кольору; чоловічий светр, синього кольору, з капюшоном та написом, куртка зимова, чоловіча, клітчата, темного кольору ухвалено повернуто власникам; тампон зі змивом крові знищити.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України, стосовно якого вирок не оскаржується.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вироком суду, заступник прокурора Одеської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст.185 КК України скасувати в частині повернення власникам речових доказів, а саме автомобіля марки «ВАЗ 2107», білого кольору, державний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 , 1999 року випуску та причеп синього кольору, державний знак НОМЕР_3 , які були використані як засіб вчинення кримінального правопорушення, що суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 вважати засудженим за ч. 2 ст.185 КК України до покарання, визначеного вироком на підставі угоди про визнання винуватості у вигляді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, ст. 96-1 КК України речові докази, які були використані як засіб вчинення кримінального правопорушення, а саме автомобіль марки «ВАЗ 2107», білого кольору, державний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1999 року випуску та причеп синього кольору, державний знак НОМЕР_5 , якими фактично володіє та користується ОСОБА_8 конфіскувати у власність держави. В іншій частині вирок залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачені, захисник та потерпілий не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляли, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути провадження за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегією суддів установлено, що 28.08.2020 суддею доповідачем Одеського апеляційного суду ОСОБА_11 по вказаній апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_7 було відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду.

Водночас, в зв`язку із прийняттям ВРП рішення № 1343/0/15-21 від 15.06.2021 про звільнення судді ОСОБА_11 у відставку, протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 визначений новий склад судової колегії у зазначеному кримінальному провадженні під головуванням судді ОСОБА_2 .

Згодом, ухвалою головуючого судді ОСОБА_2 від 05.07.2021, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України було прийнято до свого провадження та призначений його розгляд на 23.07.2021.
Однак, колегією суддів встановлено, що оскаржуваним вироком суду обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 призначено покарання на підставі угоди про визнання винуватості між ними та прокурором.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду 1-ої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

За вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.02.2019 у справі № 126/2186/17, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Верховний Суд визнав правильними такі рішення апеляційних судів (ухвала Верховного Суду від 19.03.2018 у справі № 439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 180/210/17).

Жодних доводів щодо порушення будь-якої із зазначених умов, необхідних для укладення угоди про визнання винуватості, прокурором в апеляційній скарзі не наведено, а обґрунтування порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених, на думку останнього, судом 1-ої інстанції при ухваленні вироку на підставі угоди, які він вважав істотними, не відносяться до тих, за наявності яких у прокурора були повноваження для оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Верхового суду, яка викладена в постанові Касаційного кримінального суду від 15.02.2021 у справі № 395/773/18 (провадження № 51-1829км20) відповідно до якої прокурор, ураховуючи положення п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України, а також зважаючи на те, що вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим повинен відповідати загальним вимогам до судових рішень щодо законності, наділений повноваженнями оскаржувати вказаний вирок лише у зв`язку з порушеннями вимог ч. 3 ст. 469 КПК під час укладення угоди та не може оскаржувати його на інших підставах, у тому числі через затвердження судом угоди, умови якої не відповідають нормам кримінального та процесуального закону.

Враховуючи, що вирок суду 1-ої інстанції стосовно ОСОБА_8 оскаржено прокурором не з передбачених п. 3 ч. 4 ст. 394 КПК України, а з інших підстав, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження, яке було помилково відкрито.

Таке рішення за своїм змістом не суперечить вимогам кримінального процесуального закону та не виходить за межі повноважень апеляційного суду за наслідками апеляційного розгляду, передбачених ст. 407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 394, 399, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Фрунзівського райсуду Одеської області від 02.06.2020 у кримінальному провадженні № 0000268 від 17.10.2017 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4