ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/109/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - заходи медичного характеру
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
особи, до якої
застосовано заходи
медичного характеру ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_9
представника потерпілої
адвоката ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_11 та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_12 200000 (двісті тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.
Суд вирішив питання речових доказів.
Відповідно до ухвали суду, 19 травня 2020 року близько 13 год. 10 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в робочому кабінеті Тернопільського дошкільного навчального закладу №30 Тернопільської міської ради Тернопільської області, що по вул. С.Петлюри, 5 в м. Тернопіль, діючи з наміром вбивства ОСОБА_12 , утримуючи в правій руці заздалегідь заготовлений предмет - кухонний ніж, наніс ним ОСОБА_12 один удар в ділянку нижньої губи, один удар в ділянку підборіддя, два удари в підщелепну ділянку, а також один удар в ділянку життєво важливого органу - шиї. Від вказаних ударів потерпіла ОСОБА_12 втратила рівновагу та впала коліном на поверхню підлоги.
Після вищевказаних дій, ОСОБА_7 , вважаючи, що виконав всі дії, які є необхідними для реалізації свого наміру, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_12 , побоюючись бути затриманим на місці вчинення суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, з місця вчинення суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, втік.
Однак виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, до кінця, його не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки своєчасним наданням медичної допомоги вдалось запобігти смерті потерпілої ОСОБА_12 ..
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді різаних ран: наскрізної нижньої губи зліва з пошкодженням колового м`яза рота, підщелепної ділянки та шиї зліва, гематоми підщелепної ділянки, які за ступенем тяжкості належать до легких.
Таким чином, ОСОБА_7 у стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_12 200000 гривень моральної шкоди змінити, зменшивши розмір відшкодування до 80000 гривень.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що застосовані до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного заходу із звичайним наглядом є вірним, проте вважає, що визначений місцевим судом розмір моральної шкоди є необґрунтованим.
На думку апелянта суд не врахував майнового стану ОСОБА_7 , обставин, які спровокували ОСОБА_7 на суспільно-небезпечні дії.
Зазначає, що ОСОБА_7 є особою з якою потрібно спілкуватися за особливих умов, не застосовувати емоцій і потерпіла повинна була передбачати настання наслідків, які можуть вийти за межі допустимого.
В запереченнях на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_12 вказує, що адвокатом перекручені факти події, що сталися з нею 19.05.2020 року, оскільки не вступала в конфлікт з ОСОБА_7 , навпаки намагалася його заспокоїти, оскільки останній перебував в неадекватному стані, зокрема істерично кричав та бив кулаками по столу, нецензурно висловлювався.
Посилається на те, що ОСОБА_7 становить небезпеку, навіть смертельну, для будь-кого з оточуючих та зазначає, що отримані поранення спотворили їй обличчя та шию, вона пережила фізичний біль і душевні страждання, перебувала у важкому стресовому та посттравматичному стані, продовжує лікуватися.
Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах, адвоката ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора та представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_10 , які не заперечили апеляційну скаргу адвоката, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Висновки суду першої інстанції про необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними в ухвалі доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким суд надав належну оцінку та які ніким не оспорюються.
Вирішуючи питання цивільного позову, суд першої інстанції діяв згідно з вимогами ч.1 ст. 128 КПК України, відповідно до якої, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
При цьому, судом встановлено, що потерпілій ОСОБА_12 , внаслідок суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_7 заподіяв тілесні ушкодження: "різані" рани: наскрізна нижньої губи зліва з пошкодженням колового м`яза рота, підщелепової ділянки та "не глибока" шиї зліва, а також гематома підщелепної ділянки (без уточнення анатомічної локалізації). Рани обличчя та шиї були піддані первинній хірургічній обробці із зашиванням ушкодженого колового м`яза рота та їх країв.
При судово-медичній експертизі 26.06.2020 у ОСОБА_12 на місці загоєних ран виявлені рубці та синець підборіддя зліва з частковим поширенням на підщелепну ділянку.
Виявлені в ОСОБА_12 тілесні ушкодження не супроводжувались загрозливими для життя явищами (проявами шоку тощо) і за відображеним у медичній карті тривалістю перебігу травматичного процесу за ступенем тяжкості належать до легких із короткочасним розладом здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст.1186 ЦК України, шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.
Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди врахував характер та обсяг страждань як фізичних, так і душевних, яких потерпіла зазнала внаслідок ушкодження здоров`я, зміну звичайного способу її життя, що було пов`язано з необхідністю лікування та прийшов до висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 200000 гривень, відмовивши у стягненні з ОСОБА_7 матеріальної шкоди, як такої що не підтверджена відповідними документами.
Разом з тим, в суді апеляційної інстанції представник потерпілої ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_10 пояснив, що на даний час потерпіла ОСОБА_12 отримала від законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди за вчинене суспільно-небезпечне діяння в одноразовому розмірі 80000 гривень, тому, в подальшому, жодних претензій до ОСОБА_7 мати не буде, про що надала відповідну розписку.
Колегія суддів, беручи до уваги відшкодовану потерпілій шкоду, враховуючи, що апеляційну скаргу сторона потерпілої та прокурор не заперечили та визнали, колегія суддів вважає, що сторони досягли згоди у відшкодуванні спричиненої моральної шкоди, тому приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 слід задовольнити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-
Ухвалила:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині вирішення цивільного позову.
Стягнути з ОСОБА_14 в користь потерпілої ОСОБА_12 80000 (вісімдесят тисяч) гривень моральної шкоди.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.
Судді