Справа № 487/5350/20
Провадження № 1-кс/487/2431/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову від 04.01.2021 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 10.07.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із скаргою на постанову від 04.01.2021 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 10.07.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку з передчасністю та необґрунтованістю оскаржуваної постанови, неповнотою проведеного досудового розслідування, не відповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, надав пояснення, аналогічні змісту пред`явлених вимог.
Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Надано матеріали кримінального провадження №00000595.
Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №00000595, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000595 від 10.07.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочате на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 (справа № 522/10069/18), якою зобов`язано уповноважених посадових осіб прокуратури Одеської області провести дослідження фактів, щодо застосування насильства до ОСОБА_3 з боку співробітників Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, допущеного під час його затримання, зареєструвавши у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 214 КПК України.

У заяві від 26.05.2018 року ОСОБА_3 повідомляє, що під час його затримання 19.05.2018 року біля станції туристичної поліції «Аркадія» в м.Одесі, працівниками Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було допущено перевищення влади та службових повноважень, що супроводжувалося насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Постановою від 09.01.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 кримінальне провадження, відомості про яке 10.07.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях працівників Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області складу кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.12.2020 року постанову слідчого від 09.01.2020 року про закриття кримінального провадження було скасовано.
Постановою від 04.01.2021 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 кримінальне провадження, відомості про яке 10.07.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях працівників Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області складу кримінального правопорушення.
З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження №00000595 вбачається, що прокурором прокуратури Одеської області в порядку ст. 36 КПК України 27.08.2018 року були надані вказівки, які в повному обсязі виконані не були.
Зокрема, слідчим не було: допитано всіх осіб, зазначених у вказівках прокурора, про події, які мали місце 19.05.2018 року на зупинці «Аркадія круг» м. Одеси за фактом спричинення їм тілесних ушкоджень та затримання працівниками поліції ОСОБА_3 ; вилучено завірені належним чином копії матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за фактом спричинення тілесних ушкоджень 19.05.2018 року; не встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_3 .
Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 04.10.2018 року, останній повідомив, що 19.05.2018 року о 01 год. 00 хв. він разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , біля станції туристичної поліції «Аркадія» в м. Одесі, затримали ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння та порушували громадський порядок. Під час затримання ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , чинили опір законним вимогам і діям працівників поліції, у ході чого ОСОБА_7 було завдано легких тілесних ушкоджень і розірвано куртку. Під час затримання ОСОБА_10 і ОСОБА_3 затриманих ніхто не бив.

Разом з цим, особи, які здійснювали затримання, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допитані не були.

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо дати отримання ОСОБА_3 оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим строк на подання даної скарги не є пропущеним та поновленню не підлягає. Вимога скарги щодо визнання ОСОБА_10 потерпілим у даному кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, оскільки відсутні документи, які уповноважують ОСОБА_11 діяти від імені ОСОБА_10 , а сама процедура визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні передбачає вчинення інших встановлення КПК України дій, які не пов`язані із розглядом скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 220, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати постанову від 04.01.2021 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 10.07.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст буде оголошено 21.05.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1