Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/1963/2021 Єдиний унікальний № 363/3753/18
Категорія: ч. 3 ст. 185, ст. 198 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 23 квітня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком 2 (два) роки;
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 198 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року ОСОБА_6 продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, до 20 березня 2021 року включно.
Судове рішення обґрунтоване тим, що ризики та обставини, зазначені в ухвалі Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2018 року, коли обвинуваченому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшились, і ОСОБА_6 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, дані, що наявні в матеріалах справи, свідчать про негативну репутацію ОСОБА_6 . Судом також були враховані показання свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що обвинувачений здійснює на нього тиск за допомогою мережі «Інтернет».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року та застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки незадовільний стан його здоров`я не дозволяє йому перебувати в умовах слідчого ізолятора, і він потребує допомоги з боку кваліфікованих лікарів.
Від інших учасників провадження апеляційних скарг не надходило.
Захисник ОСОБА_9 про час, день та місце розгляду провадження повідомлений у передбачений процесуальній спосіб.
Його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали судового контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року ОСОБА_6 продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, до 20 березня 2021 року включно, з мотивуванням прийнятого рішення.
З даним рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, повно та об'єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.
При прийнятті рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом було враховано, що ОСОБА_6 , який 23 квітня 2018 року засуджений Вишгородським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 (два) роки, за обвинуваченням у цьому кримінальному провадженні, через три місяці, повторно вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у житло, і цього ж дня 24 липня 2018 року також заздалегідь не обіцяне отримання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, що, на переконання суду, свідчить про його негативну репутацію та ризик продовження чи повторення протиправної поведінки в майбутньому.
Крім того, судом були враховані показання свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що обвинувачений здійснює на нього тиск за допомогою мережі «Інтернет».
Отже, враховуючи обставини даного провадження, характеризуючі дані про особу обвинуваченого у сукупності з іншими даними, колегія суддів погоджується з висновками суду про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший, менш суворий, запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо незадовільного стану його здоров`я, який не дозволяє йому перебувати в умовах слідчого ізолятора, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо доведеності об`єктивного існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі.
За таких обставин, ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 198КК України, винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 199, 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року, якою ОСОБА_6 продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, до 20 березня 2021 року включно без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4