Справа № 756/8799/21
Номер провадження № 1-кс/756/1403/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 12.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005583, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, який має професійно-технічну освіту, не працює, є інвалідом ІІІ групи, а також має статус учасника бойових дій, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:
07.06.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_7 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 12.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005583, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Дане клопотання погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місце у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи який ОСОБА_5 , у невстановлений час та місці придбав 95 патронів, 2 постріли осколкової гранати ВОГ -25, які є боєприпасами та які зберігав за місцем свого мешкання.

У подальшому, під час проведення обшуку 04.06.2021 за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , працівниками поліції виявлено та вилучено 95 патронів, 2 постріли осколкової гранати ВОГ-25, які останній придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем мешкання.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з чим у клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив слідчого суддю клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, ураховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1. ст. 177 КПК України, як і неможливості застосуванні іншого запобіжного заходу. Крім того, у судовому засіданні прокурор відмовився від ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Оскільки цей ризик не був мотивований в поданому клопотанні, а отже в цій частині клопотання не підтримує.

В обґрунтування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, за для застосування до підозрювано ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому від суду є те, що останній усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зник з місця події та переховувався від органів поліції певний час. А тому можна стверджувати, що він буде і у подальшому навмисно переховуватись з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків є те, що підозрюваному відомо місце проживання вказаних осіб, так як протоколи допитів із вказаними анкетними даними таких осіб являються додатками до даного протоколу і вручені стороні захисту. Підозрюваний шляхом погрози, підкупу може схиляти свідків до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Ризиком того, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню, можливість ОСОБА_5 перешкоджання повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання чи обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того, зазначив, що проходив військову службу за призовом під час мобілізації починаючи з 21.06.2015 до 13.10.2016 де отримав закриту черепно-мозкову травму у зв`язку з мінно-вибуховою травмою (контузію). Є учасником бойових дій на сході. Наразі оформлює пенсію по інвалідності. Підтверджує, що за місцем його проживання було вилучено набої та гранати ВОГ-25. Але він їх зберігав без мети збуту та лише тому, що вони в нього залишились після участі в бойових діях.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого чи обрати іншій, більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 співпрацює з органом досудового розслідування.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши надані докази та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Оболонського відділу поліції ГУНП в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 12.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005583, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

04.06.2021 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

05.06.2021 в рамках кримінального провадження №0005583 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази:

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 13.11.2020 та протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 28.05.2021, з яких видно, що останній придбав зброю у ОСОБА_9 ;

- протокол огляду місця події від 25.11.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого у ОСОБА_8 було вилучено предмет зовні схожий на пістолет;

- постанова про призначення балістичної експертизи від 26.11.2020;

- висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-20/59141-БЛ від 09.12.2020, згідно з яким вилучений у ОСОБА_8 предмет є вогнепальною зброєю пістолетом, який є придатним для стрільби;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 01.06.2021, з якого вбачається, що останній є оперативним працівником та супроводжує вказане кримінальне провадження. З оперативних джерел йому стало відомо, що ОСОБА_11 купляє зброю у ОСОБА_5 ;

- протокол обшуку проведений за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_5 під час проведення обшуку було виявлено та вилучено набої та гранати ВОГ-25.

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 05.06.2021, з якого вбачається, що останній надав аналогічні пояснення тим, які він надав і в судовому засіданні, зокрема, що зберігав за місцем проживання набої та боєві припаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, так як надані слідчим докази свідчать про те, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах.

Отже, суд вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Приймаючи таке рішення, суд не брав до уваги в якості доказів зазначене слідчим «іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності», бо такі докази суд не може перевірити на відповідність вимогами ст. 84 КПК України. Крім того, слід узяти до уваги, що витяг з ЄРДР містить відомості про те, що якісь особи здійснюють збут зброї, але ОСОБА_5 інкриміновано лише незаконне придбання та зберігання, яке і надійшло своє відображення в повідомленні про підозру та клопотанні про обрання запобіжного заходу. А отже суд не оцінює надані слідчим докази в кримінальному провадженні, які виходять за межі повідомленої ОСОБА_5 підозри.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з клопотання та уточнень прокурора в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати іншим чином

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення підозрюваного, захисника, а також особистість ОСОБА_5 , суд погоджується з тим, що на даний час наявним є ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків тобто існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Оскільки станом на цей час свідки не допитані у суді відповідно до принципу безпосередності, є достатній ризик того, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне ним кримінальне правопорушення може схиляти свідків до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні взагалі, що негативно вплине на досудове розслідування у даному кримінальному провадженні та подальший його судовий розгляд.

Однак, суд не погоджується з існуванням ризиків передбачених пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування чи суду, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указані обставини суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Але ж тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком. Бо суд зауважує, що в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

В обґрунтування ж ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів. Ризик щодо перешкоджанню кримінального провадження іншим чином, на думку суду, може полягати лише в діях, які не охоплені ризиками, які передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але прокурором такі дії навіть не були неведені в судому засіданні для їх оцінки, що виключає наявність такого ризику.

Оскільки суд погодився з тим, що снує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тож суд погоджується з існуванням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, як то обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що наразі існують вагомі докази про вчинення підозрюваним інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, але нижня межа санкції ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання в виді позбавлення волі від 3 років. При цьому, ОСОБА_5 54 роки. Останній має інвалідність ІІІ групи, з 21.06.2015 до 13.10.2016 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, під час якого отримав порання та відповідно втратив здоров`я, саме через що є інвалідом. Зокрема відповідно до Витягу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 65 від 17.0.2021 убачається, що ОСОБА_5 , 1967 року народження, у наслідок мінно-вибухової травми отримав закриту черепно-мозкову травму 26.06.2016, що підтверджується довідкою про обставини травми №0676/1330/ф5 від 19.07.2016, виданою командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка в подальшому призвела до наслідків у вигляді: «Органічного ураження головного мозку поєднаного травматичного (МВТ:ЗЧМТ 26.06.2016 та судинного генезу (ГХ 2 ст.). Стійко вираженого психоорганічного синдрому зі стійкою церебрастенічною симптоматикою, вираженими змінами особистості за експлозивним типом, інтелектуально-мнестичним зниженням. Стійкого тривожно-депресивно-дисфоричного, інсомнічного, цефалгічного синдромів. Посттравматичної (МВТ: ЗЧМТ 26.06.2016) та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ ст. з цефалгічним, астеновротинчим синдромами, вестибулоатаксичним синдромом. Двобічної сенсоневральної туговухості. ІХС. Атеросклеротичного кардіосклерозу. Гіпертонічної хвороби ІІ ст. Серцевої недостатності ІІ-А».

Крім того, у рамках даного кримінального провадження ще не проведено експертизу щодо виявлення у ОСОБА_5 посттравматичного розладу після отриманого поранення, тобто існування психотравмуючих подій під час проходження військової служби в зоні проведення АТО, та їх можливого вплину на особистість ОСОБА_5 , які можуть формувати в особи бажання зберігати зброю.

Також слід узяти до уваги, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений, має дітей, постійне місце проживання. При цьому прокурор не посилався на те, що підозрюваний має погану репутацію, та, як то вже було зазначено, має інші судимості. Також слідчий та прокурор не посилались на те, що є ймовірність того, що ОСОБА_5 ще десь зберігає зброю.

Суд ураховує, що ОСОБА_5 був раніше засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, однак прокурор не посилався на цю обставину як на підстави існування ризиків чи інших обставин, які суд повинен узяти до уваги, а отже і суд не має право оцінювати ці відомості при вирішення питання виду запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку слідчого судді, обставини свідчать у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризику. Але клопотання як і пояснення прокурора в судовому засіданні узагалі не містять мотивування того, що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, тобто обов`язкового елементу для вирішенні питання застосування запобіжного заходу, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Установлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що відсутні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу в виді тримання під вартою. Бо, на думку суду, для досягнення дієвості завдань кримінального провадження, а також відповідності особистості підозрюваного, стану здоров`я та іншим наведеним обставинам, такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт строком на 56 днів, тобто в межах строку досудового розслідування, буде достатнім. При цьому домашній арешт полягає в забороні ОСОБА_5 цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язаний з`являтися за першої вимогою до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження. Саме такий запобіжний захід усуне встановлені судом ризики.

Також слід покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 56 (п`ятдесят шість) днів, а саме: не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утримуватись від спілкування зі свідками у межах вказаного кримінального провадження.

Отже, клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 12.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005583, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статями 7, 110, 131, 132, 176-178, 181-187, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 12.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005583, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 56 (п`ятдесят шість) днів запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язати з`являтися за першої вимогою до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 56 (п`ятдесят шість) днів, а саме:

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками у межах вказаного кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному, що у випадку необхідності залишити житло, він має отримати відповідний дозвіл слідчого, прокурора або суду, у залежності від стадії досудового розслідування. В іншому випадку це буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання слідчим чи прокурором щодо його зміні на іншій, більш суворий.

Ухвала діє до 29 липня 2021 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення, а саме підозрюваного ОСОБА_5 доставити до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , де звільнити з-під варти.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1