Справа № 571/832/17
УХВАЛА
Іменем України

16 червня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянці Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 14 липня 2015 року, про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, яка проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , одруженої, має одну неповнолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 і ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 375 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Указом Президента України від 23 серпня 2012 року № 484/2012 "Про призначення суддів" ОСОБА_11 призначена на посаду судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області строком на 5 років.
ОСОБА_11 19 грудня 2012 року склала присягу судді, а саме урочисто присягнула об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя, підкоряючись лише закону та керуючись принципом верховенства права, чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, дотримуватись етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як визначено в ст. 129 Конституції України (в редакції, чинній на час скоєння вказаних кримінальних правопорушень), судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.
Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, що діяла на час вчинення кримінальних правопорушень) передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 указаного Закону України суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, що діяла на час вчинення кримінальних правопорушень) ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
Положеннями ч. 1 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, що діяла на час вчинення кримінальних правопорушень) визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Статтею 55 згаданого Закону України встановлено, що суддя, серед іншого, повинен додержуватися присяги судді, зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
Суддя присягає об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно та справедливо здійснювати правосуддя, підкоряючись лише закону та керуючись принципом верховенства права, чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, дотримуватися морально-етичних принципів поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влади.
У Кодексі суддівської етики, затвердженому XI з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, визначено, що суддя повинен бути прикладом неухильного додержання присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду, старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки та вживати заходів для поглиблення своїх знань та вдосконалення практичних навичок. Також суддя повинен здійснювати судочинство в межах та в порядку, визначених процесуальним законом.
Пунктом 66 Рекомендацій СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів встановлено, що тлумачення закону,оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості.
Виходячи з положень ст. 41 Конституції України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінальних правопорушень), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з подальшим повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися зазначених норм, суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_11 , будучи службовою особою і носієм судової влади, маючи відповідну фахову підготовку, знехтувала вимогами законодавства і постановила завідомо неправосудне рішення за таких обставин.
До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 04 листопада 2014 року надійшла позовна заява ОСОБА_12 до Коростенської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини, розгляд якої автоматизованим розподілом визначено за суддею ОСОБА_11 (цивільна справа № 279/8318/14-ц).
Ухвалою судді ОСОБА_11 від 05 листопада 2014 року вказану позовну заяву ОСОБА_12 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 119 ЦПК України та заявнику надано строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.
У судді ОСОБА_11 виник умисел на винесення завідомо неправосудного рішення на користь ТОВ "Демос-90" про визнання за цим підприємством права власності на об`єкт незавершеного будівництва офісно-житлового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Для постановлення завідомо неправосудного рішення на користь ТОВ "Демос-90", а також для надання своїм діям законного вигляду та одночасного приховування протиправності свого діяння, суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_11 вирішила залучити до розгляду цивільної справи № 279/8318/14-ц представників ТОВ "Демос-90" і ОСОБА_13 шляхом подання до суду завідомо підробленої заяви від імені ОСОБА_12 про збільшення позовних вимог.
З цією метою ОСОБА_11 умовлянням схилила знайомого адвоката ОСОБА_14 , щодо якого кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, виготовити і підписати завідомо підроблену заяву від імені ОСОБА_12 про збільшення позовних вимог та залучення до розгляду цивільної справи другого відповідача ТОВ "Демос-90" і третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_13 .
Виконуючи прохання судді ОСОБА_11 у невстановленому слідством місці, у період з 04 листопада 2014 року по 10 листопада 2014 року, адвокат ОСОБА_14 , щодо якого кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не будучи обізнаним про кримінально протиправний умисел судді ОСОБА_11 на постановлення завідомо неправосудного рішення, виготовив від імені ОСОБА_12 без його відома і згоди заяву про збільшення позовних вимог, яку особисто підписав, надавши їй таким чином статусу офіційного документа.
До цієї заяви ОСОБА_14 , щодо якого кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, вніс завідомо неправдиві відомості про те, що нібито померлий батько ОСОБА_12 - ОСОБА_15 на початку 2009 року дав грошові кошти для інвестування їх у житлову площу в об`єкті будівництва - офісно-житловому комплексі АДРЕСА_3 ОСОБА_13 , який, у свою чергу, передав ці кошти ТОВ "Демос-90", і тому саме з ТОВ "Демос-90" їх потрібно стягнути.
Виготовлена ОСОБА_14 , щодо якого кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, завідомо підроблена заява про збільшення позовних вимог не містила викладу обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, у ній не були зазначені докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, у зв`язку з її поданням не було сплачено судовий збір відповідно до кількості заявлених позовних вимог, а також до неї не було долучено жодного додатка, перелік яких містився у первісному позові ОСОБА_12 . Крім цього, у заяві не було усунуто інші недоліки, вказані в ухвалі судді ОСОБА_11 від 05 листопада 2014 року.
Незважаючи на це, суддя ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що діє всупереч вимогам закону і справедливості, умисно порушуючи положення ст. 119, 120, 121 ЦПК України з метою постановлення у подальшому завідомо неправосудного судового рішення на користь ТОВ "Демос-90", для надання своїм діям законного вигляду та одночасного приховування протиправності свого діяння 10 листопада 2014 року у приміщенні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, розташованому за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Сосновського, 38, постановила ухвалу про відкриття провадження у справі за позовною заявою, виготовленою і підписаною ОСОБА_14 , щодо якого кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, від імені ОСОБА_12 . Судове засідання вона призначила на 15 годину 30 хвилин 21 листопада 2014 року.
О 14-й годині 28 хвилин 21 листопада 2014 року у приміщенні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Сосновського, 38, суддя ОСОБА_11 відкрила судове засідання, встановила особи представників відповідача та третьої особи, оголосила склад суду та з`ясувала явку сторін - учасників судового розгляду.
При цьому, достовірно знаючи, що позивач ОСОБА_12 та відповідач - Коростенська міська рада, які не з`явилися в судове засідання, судові повістки, а також копії ухвали від 10 листопада 2014 року про відкриття провадження у справі не отримали, суддя ОСОБА_16 грубо і цілеспрямовано, порушуючи вимоги ст. 169 ЦПК України, розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 ЦПК України, не відклала.
Продовжуючи свої кримінально протиправні дії, спрямовані на постановлення завідомо неправосудного судового рішення на користь ТОВ "Демос-90" та приховування протиправності свого діяння, суддя ОСОБА_11 о 14-й годині 30 хвилин на місці в судовому засіданні ухвалила рішення про прийняття до розгляду з первісним позовом ОСОБА_12 позовної заяви третьої особи - ОСОБА_13 до ТОВ "Демос-90" про стягнення коштів та зустрічної позовної заяви ТОВ "Демос-90" до ОСОБА_13 про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва офісно-житлового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 1311,9 кв. м, які не відповідають вимогам ст. 119-121 ЦПК України.
З метою надання своїм діям законного вигляду та одночасного приховування протиправності свого діяння, суддя ОСОБА_11 , ігноруючи вимоги ст. 127 ЦПК України, копії позовних заяв ОСОБА_13 та ТОВ "Демос-90" з додатками учасникам судового розгляду, а саме ОСОБА_12 та Коростенській міській раді, не направила, передбачених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, не вжила, зокрема, незважаючи на те, що об`єкт незавершеного будівництва офісно-житлового комплексу розташований в м. Києві, питання щодо передачі справи до іншого суду за правилами виключної підсудності, а саме за місцезнаходженням нерухомого майна, не вирішила і о 14-й годині 35 хвилин видалилася до нарадчої кімнати.
Продовжуючи свої кримінально протиправні дії, спрямовані на постановлення завідомо неправосудного судового рішення, суддя ОСОБА_11 , будучи службовою особою і носієм судової влади, свідомо і цілеспрямовано використовуючи своє службове становище всупереч інтересам правосуддя, маючи відповідну фахову підготовку, діючи умисно, достовірно знаючи, що діє всупереч вимогам закону і справедливості, будучи обізнаною із вимогами чинного законодавства України, прагнучи та бажаючи всупереч матеріальному та процесуальному закону постановити судове рішення, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя, грубо порушуючи передбачені ч. 1 ст. 114 та ст. 115 ЦПК України правила підсудності щодо нерухомого майна, а також вимоги ст. 213-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості та змісту судового рішення, реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел на постановлення завідомо неправосудного судового рішення, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів у приміщенні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по вул. Сосновського, 38, у м. Коростені Житомирської області склала, підписала, постановила та 21 листопада 2014 року, о 15-й годині 42 хвилини, проголосила у судовому засіданні завідомо неправосудне судове рішення.
Незаконним рішенням ОСОБА_11 задовольнила безпідставні та необґрунтовані позовні вимоги ТОВ "Демос-90" про визнання за ним права власності на об`єкт незавершеного будівництва офісно-житлового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 1311,9 кв. метрів.
У подальшому, близько 16-ї години, 21 листопада 2014 року суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_11 з метою надання своїмдіям законного вигляду та одночасного приховування протиправності свого діяння у приміщенні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по АДРЕСА_4 повторно умовила та схилила адвоката ОСОБА_14 , щодо якого кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, підписати завідомо неправдиву заяву про залишення позову ОСОБА_12 до Коростенської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини без розгляду.
На прохання судді ОСОБА_11 , адвокат ОСОБА_14 , щодо якого кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, близько 16-ї години, 21 листопада 2014 року, у приміщенні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, не будучи обізнаним про кримінально протиправний умисел судді ОСОБА_11 на постановлення завідомо неправосудного рішення, повторно підписав від імені ОСОБА_12 без його відома і згоди, надану суддею ОСОБА_11 заяву про залишення позову ОСОБА_12 до Коростенської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини без розгляду, надавши їй таким чином статусу офіційного документа, та передав цю заяву судді ОСОБА_11 .
Крім цього, суддя ОСОБА_11 , усвідомлюючи той факт, що підписана адвокатом ОСОБА_14 , щодо якого кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заява від імені ОСОБА_12 про залишення позову ОСОБА_12 до Коростенської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини без розгляду є підробленою, з метою приховання вчиненого нею кримінального правопорушення - ухвалення завідомо неправосудного рішення на користь ТОВ "Демос-90" 21 листопада 2014 року в приміщенні Коростенського міськрайонного суду, розташованому за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Сосновського, 38, постановила ухвалу про залишення позовних вимог ОСОБА_12 без розгляду.
Ухвалене суддею ОСОБА_11 завідомо неправосудне рішення про визнання за ТОВ "Демос-90" права власності на об`єкт незавершеного будівництва видане представнику ТОВ "Демос-90".
Копію цього рішення 30 січня 2015 року директором ТОВ "Демос-90" ОСОБА_17 подано до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві для реєстрації права власності зазначеного нерухомого майна за ТОВ "Демос-90", чим створено передумови до його незаконного привласнення.
Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03 червня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ "Лабораторія інформаційних систем та технологій", яким надано письмові докази стосовно того, що товариство є комітентом за договором комісії від 23 травня 2007 року № 1/05/17, орендарем земельної ділянки у АДРЕСА_3 , та власником об`єкта незавершеного будівництва офісно-житлового комплексу, розташованого за вказаною адресою, рішення Коростенського міськрайонного суду від 21 листопада 2014 року № 279/8318/14-ц скасовано в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Демос-90" та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційним судом Житомирської області встановлено, що рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2014 року за змістом не відповідає вимогам ст. 25 ЦПК України, а висновки суду щодо предмета спору зроблено всупереч вимогам ст. 213-214 ЦПК України.
Зокрема, апеляційним судом встановлено, що ТОВ "Демос-90", заявивши вимоги про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва офісно-житлового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 1311,9 кв. м, не надало до суду належних і допустимих доказів на їх підтвердження, а суд, задовольняючи позов, у своєму рішенні не виклав доводів, які він досліджував, та доказів, на підставі яких зроблено правові висновки.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року касаційну скаргу ТОВ "Демос-90" відхилено, рішення апеляційного суду Житомирської області від 03 червня 2015 року залишено без змін.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_11 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 27 і ч. 3 ст. 358 КК України, як підбурювання адвоката до складання і видачі завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, вчинене повторно, і за ч. 1 ст. 375 КК України, як постановлення суддею завідомо неправосудного рішення.
Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України від 11 червня 2020 року № 7-р/2020, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 375 Кримінального кодексу Україниі передбачено втрату нею чинності через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 при вирішенні питання щодо закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 375 КК України поклався на розсуд суду.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що статтею 284 КПК України не передбачено такої підстави для закриття кримінального провадження як визнання рішенням Конституційного Суду України закону про кримінальну відповідальність неконституційним і вважала, що, оскільки немає відмови сторони обвинувачення від обвинувачення, то суд повинен продовжити судовий розгляд по суті і ухвалити відносно неї виправдувальний вирок.
Вислухавши думки прокурора ОСОБА_4 і обвинуваченої ОСОБА_7 , оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КК України, кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально - правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.
Згідно із ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно із ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Як передбачено ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, як постановлення суддею завідомо неправосудного рішення.
Рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року № 7-р/2020 стаття 375 КК України визнана неконституційною, так як вона суперечить ч. 1 ст. 8, ч. 1, 2 ст. 126, ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України внаслідок юридичної невизначеності, у зв`язку з чим нівелюються конституційні принципи незалежності суддів.
Відповідно до ст. 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Таким чином, рішення Конституційного Суду України про визнання ст. 375 КК України неконституційною в зв`язку з юридичною невизначеністю вказує на невідповідність диспозиції ст. 375 КК України Конституції України, вимогам закону про кримінальну відповідальність та загальним засадам кримінального судочинства, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та порушує права особи на захист і фактично встановлює відсутність складу кримінального правопорушення, як в самій нормі закону, так і в діяннях, які підпадають під ознаки диспозиції ст. 375 КК України.
Вказане рішення Конституційного Суду України є загальнообов`язковим судовим рішенням, яким встановлено відсутність юридично визначеного складу кримінального правопорушення в нормі закону та кримінальної протиправності діяння, в зв`язку з чим виключається кваліфікація діяння, яке підпадає під ознаки диспозиції ст. 375 КК України, як кримінального правопорушення, а тому процесуальні рішення щодо обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 375 КК України не мають юридичної сили та не породжують кримінально - правових наслідків.
Рішенням Великої палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року в провадженні №13-73 кс19, справа №0306/7567/12 визнано, що офіційна констатація невідповідності правової норми Конституції України анулює її юридичну силу, що за змістом та наслідками є рівнозначним виключенню такої норми на законодавчому рівні.
Таким чином, дія чи бездіяльність перестають вважатися кримінальним правопорушенням, як на підставі прийняття Конституційним Судом України рішення про неконституційність норми Кримінального кодексу, що встановлює кримінальну відповідальність, так і в зв`язку з втратою чинності відповідного закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Висновки, викладені в зазначеному рішенні Конституційного Суду України мають зворотну силу, тобто мотиви і підстави визнання ст. 375 КК України неконституційною мають правове значення та несуть правові наслідки і при кваліфікації та висуненні обвинувачення щодо діянь, вчинених до визнання даної статті неконституційною.

В пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), зокрема, зазначено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Таким чином, в силу вказаних змін у законодавстві, дії, інкриміновані обвинуваченій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 375 КК України, вже не є кримінально протиправним діянням.
Статтею 284 КПК України не визначено як підстав, так і порядку закриття кримінального провадження внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України певного закону чи його частини такими, що не відповідають Конституції України, тобто неконституційними.
Проте, згідно із ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з втратою чинності ст. 375 Кримінального кодексу України через визнання її неконституційною.
Керуючись ст. 3, 4, 5 КК України, ст. 7, 8, 9, 284, 370, 371, 372 КПК України, суд

у х в а л и в :

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 14 липня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з втратою чинності ст. 375 Кримінального кодексу України через визнання її неконституційною.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Головуючий-суддяОСОБА_18