Ухвала
16 березня 2021 року
м. Київ
справа № 532/1240/16-к
провадження № 51 - 1304 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України(далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність(ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, які є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, всупереч вищевказаному прокурор у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, як на підставу, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 412 цього Кодексу не навів.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, проте його доводи стосуються лише рішення суду апеляційної інстанції.
Крім того, прокурор у касаційній скарзі формально зазначає, що апеляційний суд не дотримався вимог ст. 419 КПК, не надав оцінки усім доводам апеляційної скарги прокурора і без ґрунтовного аналізу доказів у кримінальному провадженні дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_4 . При цьому, скаржник у касаційній скарзі не наводить відповідного обґрунтування щодо незаконності мотивів та висновків, які зазначені апеляційним судом в ухвалі на спростування цих доводів, а також не вказує, які порушення допустив суд апеляційної інстанції при перевірці вказаних доводів і яким чином ці порушення могли перешкодити чи перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3