УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року

м. Київ
справа № 673/2126/18
провадження № 51-1055ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 18 листопада 2020 року, які постановлені в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Суть питання
За вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2020 рокуОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та за ч. 1 ст. 263 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 18 листопада 2020 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.
Не погоджуючись із вказаним рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою, за наслідками розгляду якої касаційний суд ухвалою від 03 березня 2021 року Верховний Суд відмовив у задоволенні його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та повернув касаційну скаргу.
Повторно ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Верховного Суду від 03 березня 2021 року, а справу направити на розгляду Великої палати та провести нове та повне дослідження всіх доказів.
Крім того, у касаційній скарзі засуджений знову заявив клопотання про поновлення йому строку на звернення до Верховного Суду, яке обґрунтував тим, що оскаржувану ухвалу апеляційного суду від 18 листопада 2020 року, він отримав вже не 24 листопада 2020 року, про що вказував у своїй попередній касаційній скарзі, а 11 січня 2021 року. Крім того, зазначає, що він неодноразово приходив до суду апеляційної інстанції, протягом грудня та частини січня, однак йому вказували, що ухвала від 18 листопада 2020 року не була своєчасно виготовлена. До того ж, після отримання оскаржуваної ухвали, він не міг зустрітись із захисником, оскільки останній був хворий з ускладненнями (COVID-19) до 24 листопада 2020 року, а згодом і він сам захворів (з 08 лютого до 22 лютого 2021 року). У зв`язку із чим вважає, що строк на касаційне оскарження ним був пропущений з поважних причин, а тому просить поновити цей строк.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_4 було ухвалено 18 листопада 2020 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для нього було 19 лютого 2021 року.
Однак засудженийповторноподав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції 25 березня 2021 року (згідно штемпелю на конверті), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
При цьому Верховний Суд вважає, що передбачений КПК України строк на касаційне оскарження, а саме 3 місяці, є досить тривалим та достатнім для того, щоб навіть за наявності певних труднощів у особи вона могла вчасно подати касаційну скаргу (у разі її сумлінного ставлення до користування своїми процесуальними правами).
З матеріалів за скаргою видно, що відповідно до супровідного листа від 24 листопада 2020 року Хмельницький апеляційний суд направив ОСОБА_4 копію оскаржуваної ухвали для відома. Тому твердження засудженого про те, що він неодноразово приходив до суду апеляційної інстанції, протягом грудня та частини січня, однак йому вказували, що ухвала від 18 листопада 2020 року не була виготовлена, є безпідставними. До того ж у своїй попередній касаційній скарзі ОСОБА_4 чітко вказував, що оскаржувану ухвалу він отримав саме 24 листопада 2020 року.
Також за інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржуване рішення було виготовлено і направлено судом своєчасно, а саме 24 листопада 2020 року. Крім того, вказане рішення було опубліковано на сайті 26 листопада 2020 року, а тому засуджений і його захисник могли вільно ознайомитись з цим рішенням апеляційного суду в зазначеному реєстрі.
Отже, як уже вказував Верховний Суд у своїй ухвалі від 03 березня 2021 року, отримання засудженим ухвали апеляційного суду від 18 листопада 2020 року лише 24 листопада 2020 року (як він стверджував у своїй попередній касаційній скарзі), або навіть 11 січня 2021 року (як він зазначає тепер), не позбавляло його можливості вчасно звернутися до Верховного Суду для реалізації права на касаційне оскарження в межах визначеного процесуального строку, який закінчувався 19 лютого 2021 року.
Доводи засудженого, що він з 08 лютого до 22 лютого 2021 року хворів, що підтверджується довідкою Приватного підприємства «Медичний центр «Звіробій» від 22 лютого 2021 року, а тому не міг подати касаційну скаргу, є непереконливими. Вказана довідка, яка не є листком непрацездатності, фактично вказує лише на проходження ОСОБА_4 амбулаторного лікування, однак ні в довідці, ні в клопотанні не зазначено про характер, або тяжкість захворювання та з цих документів не можливо з`ясувати як це захворювання завадило йому подати касаційну скаргу у визначений законом строк (хоча б в електронному варіанті).
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 18 листопада 2020 року.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3