ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/768/21 Доповідач: ОСОБА_1
Справа № 953/6694/21 Слідчий суддя: ОСОБА_2
№ 1-кс/3503/21
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2021 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000283 від 19.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 КК України, -

встановила:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.20201 клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000283 від 19.02.2021, про застосування запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» МЮУ на 60 діб, до 06.06.2021 включно, без застосування застави.
Встановлено строк дії ухвали до 06.06.2021 включно.
Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2021 про застосування до підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000283, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 КК України, та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що додані слідчим до клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовується висунута йому підозра, позиція потерпілої з приводу обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується його підзахисному ОСОБА_8 , а саме визнання потерпілою стороною наявності боргових зобов`язань та фактом часткового їх виконання, а саме передання у певні проміжки часу відповідних сум грошових коштів в рахунок погашення боргу. Свідчать про необґрунтовану кваліфікацію дій його підзахисного за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 189 КК України, та, в свою чергу свідчать про необґрунтованість висунутої підозри. З урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, під час досудового розслідування не прийнято рішення про правильну кваліфікацію дій його підзахисного за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 355 КК України.

Судом не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувався. Крім того, підозрюваний має реєстрацію та місце мешкання у м. Харкові, має міцні родинні зв`язки, на утриманні останнього знаходяться троє малолітніх дітей.

Захисник зазначав, що жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

З урахуванням викладених обставин, адвокат ОСОБА_9 вважав, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, не порушуючи норм КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримав доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
Задовольняючи клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 КК України, за викладених у клопотанні обставин. Крім цього, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3 частини 1 статті 177 КПК України. Також слідчий суддя вважав не доведеним ризик щодо вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_8 , оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Оцінюючи сукупність обставин: обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних щодо особи підозрюваного, який раніше не судимий, за місцем реєстрації не проживає, постійного фактичного місця проживання не має, зі слів підозрюваного розлучений та має на утриманні трьох малолітніх дітей, ніде не працює, тобто не має стійких соціальних зв`язків та виявляє підвищену соціальну небезпеку, характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, те, що на даний час по цьому кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій, направлених на встановлення та зібрання доказів, слідчий суддя вважав, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування, в тому числі впливати на потерпілу. З огляду на зазначене, слідчий суддя вважав, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який просить прокурор. Крім того, слідчий суддя відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який вчинено з погрозою застосування насильства.
З таким висновком слідчого судді у повному обсязі колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а й права підозрюваного.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.
Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Згідно вимог частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Норма частини 4 статті 194 КПК України містить вказівку про те, що слідчий суддя, суд при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу має право застосувати більш м`який запобіжний захід, якщо прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених статтею 177 КПК України. Тобто, зі змісту цієї норми вбачається право слідчого судді, в межах дискреційних повноважень (на власний розсуд) вирішувати, який запобіжний захід може забезпечити запобігання ризикам.
Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, відомостей про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.
Оцінюючи сукупність обставин, а саме: обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, відомостей про особу підозрюваного, характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого, згідно підозри, підозрюється ОСОБА_13 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, те що на цей час по цьому кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій направлених на встановлення та зібрання доказів, слідчий суддя вважав, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування, в тому числі впливати на потерпілу.
Однак, колегія суддів не може погодитись з таким рішенням слідчого судді, оскільки мотивувальна частина ухвали не містить окрім формально визначених ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України, ще й інших відомостей та висновків слідчого судді щодо оцінки цих відомостей з приводу неможливості застосування менш суворих запобіжних заходів ніж тримання під вартою. Також, не вбачається таких відомостей зі змісту клопотання слідчого.
З матеріалів судового провадження вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000283 від 19.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 КК України.

08.04.2021 ОСОБА_8 затримано у порядку статті 208 КПК України.

09.04.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри та необґрунтовану кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_8 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 189 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою та існує обґрунтована необхідність для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_12 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується й колегія суддів.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_9 , а саме щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_12 , колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки на даній стадії провадження суд не наділений повноваженнями на вирішення питання щодо зміни кваліфікації дій підозрюваного. Право на зміну повідомлення про підозру відповідно до статті 279 КПК України надано слідчому, прокурору за наявності на те підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів не ставить під сумнів висновки слідчого судді щодо наявності доказів про обґрунтованість підозри.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо відсутності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, може вдатися до відповідних дій, але обраний вид запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з низкою додаткових обов`язків, згідно частини 5 статті 194 КПК України, стануть ефективним запобіжником процесуальних порушень з боку підозрюваного.
Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК Украйни, але запобігання цим ризикам є можливим та ефективним, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, згідно чинного КПК України, оскільки ризик впливу на потерпілу, свідків, переховування від органів досудового розслідування можливо запобігти покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.
Суд апеляційної інстанції вважає, що сам по собі факт наявності підозри у вчинені кримінального правопорушення та ймовірність призначення підозрюваному суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, або переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що безпідставно посилався слідчий та прокурор у клопотанні, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, контроль за дотриманням якого буде покладено саме на правоохоронні органи.
Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозрюваний виявляє підвищену соціальну небезпеку, з огляду на те, що під час апеляційного розгляду на підтвердження доводів сторони захисту були досліджені докази щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, знаходження на його утриманні неповнолітніх дітей, та документально підтверджено, що ОСОБА_8 має доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зі слів підозрюваного дитина 2014 року народження є інвалідом дитинства та потребує постійного догляду, оскільки страждає на аутизм.
Також встановлено та враховано, що ОСОБА_8 має низку захворювань, що підтверджено медичною документацією, яка міститься у матеріалах судового провадження та оглянута у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Сторона захисту, виходячи з відомостей про стан здоров`я підозрюваного, а також знаходження на його утриманні малолітніх дітей, наполягала щодо необхідності врахування цих відомостей при вирішенні питання про обрання виду запобіжного заходу.
Колегія суддів, з врахуванням встановлених та досліджених у судовому засіданні обставин, положень міжнародного права, Конституції України та практики ЄСПЛ, вважає, що в основу оскарженого рішення було покладено тяжкість злочину, згідно підозри, та можливе покарання, яке загрожує за його скоєння, без фактичного врахування фактичних обставин кримінального провадження та положень статті 178 КПК України.
Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відомостей, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні слідчого ризики в сукупності з тяжкістю злочину, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою, якщо чинне законодавство передбачає й інші запобіжні заходи, які зможуть запобігти наявним ризикам та належним виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Разом з цим, пунктами 3, 4, 5, 8 частини 1 статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного.
З огляду на викладене, та виходячи з зазначених норм кримінального процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що якщо ризики можливо обмежити внаслідок застосування більш м`якого запобіжного заходу, то застосування найсуворішого запобіжного заходу є неможливим, виходячи з вимог частини 1 статті 183 КПК України.
Враховуючи пояснення прокурора про те, що по справі під час досудового розслідування проведена певна низка слідчих та процесуальних дій, а саме: неодноразовий допит потерпілої, допит свідків, призначені судові експертизи, а решта доказів міститься в матеріалах НСРД, строк досудового розслідування спливає 08.06.2021 року, колегія суддів вважає, що прокурор не довів шляхом доказування в судовому засіданні, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у порівнянні з триманням під вартою, стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, буде недостатнім застосування домашнього арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, призначення якого обумовлює необхідність контролю за дотриманням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а також унеможливить ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням стадії досудового розслідування та наявності правових підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який відповідно до справи ЄСПЛ «Манчіні проти Італії» прирівняно до позбавлення волі, тобто домашній арешт може цілком забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, колегія суддів вважає за необхідне покладення на підозрюваного ОСОБА_8 додаткових обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8, 9 частини 5 статті 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_16 , іншими підозрюваними та свідками подій у справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт стосовно ОСОБА_8 , здатен дієво забезпечити по цьому кримінальному провадженню досягнення завдань, передбачених статтею 2 КПК України, а також унеможливить продовження будь-якої незаконної діяльності або імовірності впливу на учасників процесу з боку підозрюваного, що свідчить про те, що суд першої інстанції неповно та однобічно оцінив відомості стосовно особи підозрюваного, не переконавшись у недоведеності прокурором обставин, що впливають на обрання найбільш суворого запобіжного заходу, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Разом з цим, наявність систематичного контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, в тому числі на які посилався слідчий та прокурор та при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлені процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.
Частиною третьою статті 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Оскільки стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8, 9 частини 5 статті 194 КПК України та вважає, що цілодобовий домашній арешт стане надійною запорукою дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а покладення на нього додаткових обов`язків передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, забезпечить дотримання вимог статті 2 та частини 2 статті 28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2021 скасувати та постановити нову.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000283 від 19.02.2021 за частиною 2 статті 189 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 8, 9 частини 5 статті 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_16 , іншими підозрюваними та свідками подій у справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно та відповідно до пункту 1 частини 3 статті 202 КПК України доставити до місця мешкання.

Ухвалу про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -
Судді: