Справа № 276/239/21
Провадження по справі№ 1-кп/276/132/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000262 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарськ-Волинський, Хорошівського району Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, має на утриманні малолітню дитину, немаючого інвалідності, раніше судимого: 14.02.2008 року Володарско-Волинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі; 28.09.2018 року Володарско-Волинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

09.11.2020 близько 15 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , який знаходився поблизу домоволодіння, що по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення курки, належної ОСОБА_4 .
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, в указаний день, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 з метою особистого незаконного збагачення, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, прибув до будинку, що в АДРЕСА_2 та побачив на території домашню птицю, а саме курей, які бігали по садку.
Впевнившись, що за діями ОСОБА_5 ніхто не спостерігає, він почав ловити курку в даному садку, загнавши її в кут між забором та сіткою. Спіймавши дану курку, ОСОБА_5 взяв її до рук та в цей час його дії стали відкриті, адже вказане побачила громадянка ОСОБА_4 та почала кричати.
В послідуючому, ОСОБА_5 незважаючи на вигуки ОСОБА_4 , переліз через сітку вказаної території домоволодіння та викраденою куркою покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши можливість розпорядитися даною куркою на власний розсуд а саме скрутив шию та викинув на відстані 1 метру від металевої сітки вказаної території домоволодіння по АДРЕСА_2 .
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 200 грн 00 коп.
У судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив даний злочин в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. В судовому засіданні щиро покаявся, запевнив суд, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення, збитки потерпілій відшкодував, зокрема повернув їй курку та передав сто гривень, працює неофіційно, має на утриманні дитину, просив суворо не карати. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Оскільки обвинувачений не оспорював в судовому засіданні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, учасники судового процесу проти цього не заперечили. Також, в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а тому суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, свідка та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 09.11.2020 року знаходилась на городі з дитиною, почула крик курей, після чого, підійшовши ближче до металевої сітки (огорожі території домоволодіння), то побачила як обвинувачений ОСОБА_5 перепригнув на її територію через сітку, зловив курку та скрутив їй голову, потім перепригнув назад та, побачивши, що його дії були помічені, викинув курку. Після цього не вибачився, шкоду не відшкодував, грошей не давав, насміхається над нею. Просила суд покарати його суворо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що дійсно обвинувачений ОСОБА_5 скрутив голову курці, яка належала потерпілій, після чого викинув курку та відшкодував ОСОБА_4 сто гривень.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, покази потерпілої та свідка, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведеною та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 186 КК України, як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує його особу, ступінь тяжкості вчиненого правопорушеня, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Згідно із ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину, оскільки ОСОБА_5 вчинив новий умисний злочин, маючи непогашену судимість за злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, згідно з вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.02.2008 року.

Суд також враховує, що обвинувачений раніше неодноразово був притягнений до кримінальної відповідальності, востаннє засуджений вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28.09.2018 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, водночас був звільнений від покарання 04.01.2019, у зв`язку з його відбуттям, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не має інвалідності, неодружений, однак проживає з дружиною без реєстрації шлюбу та має на утриманні спільну малолітню дитину віком 6 років, працює неофіційно, критично ставиться до вчиненого ним діяння.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги щире каяття обвинуваченого, підтвердження ним всіх обставин вчинення злочину, його небажання у подальшому продовжувати вчинення правопорушень, незначний розмір завданого збитку потерпілій, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що покарання ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України, та враховуючи, що обвинувачений офіційно не працює, що виключає можливість призначення покарання у виді штрафу, виправних робіт, він не має інвалідності, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді громадських робіт. На думку суду саме призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено, а тому судом не вирішуються питання щодо них.
Підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вбачається.
Питання про речові докази, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речовий доказ: курку породи «Солотвицька несучка», яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити останній як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1