справа № 279/3811/21
провадження № 1-кс/279/911/21
У Х В А Л А
іменем України
Заявниця як власник майна звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2021 року.
Вказала, що є власником автомобіля ЗІЛ-131 д.н.з НОМЕР_1 зеленого кольору, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , на який накладено арешт, який просила скасувати в частині заборони користування вказаним автомобілем.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 в судовому засідання клопотання підтримав, просив його задоволити.
Слідчий в судовому засідання проти задоволення клопотання не заперечив, підтвердив, що дійсно подальша потреба у вищезазначеному транспортному засобі відпала, експертизи здійснені.
Заслухавши учасникі, дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне:
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Статтею 100 ч.1 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини висловив позицію, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)
Враховуючи, що слідчий не заявив про необхідність подальшого застосування арешту, його скасування не може зашкодити інтересам розслідування.
За таких обставин суд приходить до висновку, що потреба в подальшому застосуванні арешту, який накладено на майно заявниці, в частині заборони користування вказаним автомобілем відпала, тому клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Зобов`язати уповноважених осіб Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області повернути транспортний засіб автомобіль ЗІЛ-131 д.н.з НОМЕР_1 зеленого кольору під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , яка є власником вказаного автомобіля, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1
Копія згідно з оригіналом