Дата документу 21.05.2021
Справа № 334/6979/20
Провадження № 1-кп/334/530/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 26 липня 2020 року, приблизно о 10 год. 00 хв., знаходячись за адресою, за якою він зареєстрований, проте фактично тривалий час не проживає та права власності на дане житлове приміщення не має, а саме біля будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинену квартирку кухонного вікна, всупереч волі власника, проник до вищевказаного будинку, який на праві власності належить його батьку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час був відсутній вдома.

Далі, обвинувачений, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, проникнувши до зазначеного будинку, з картонної коробки, яка знаходилася на столі, у спальні його батька, таємно викрав грошові кошти у сумі 22000 гривень, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток своєму батьку ОСОБА_5 на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладено в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, судом встановлено не було.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує також і те, що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, його вік, стан його здоров`я, має вогнепальне осколкове поранення отримане під час бойового завдання в зоні АТО, є учасником бойових дій в зоні АТО, нагороджений орденом «За мужність» 3-го ступеню, по місцю проживання характеризується посередньо, визнав свою винність у судовому засіданні, враховує обставини, які пом`якшують його покарання і які обтяжують його покарання, а також приймаючи до уваги думку потерпілого ОСОБА_5 , який щодо призначення покарання у відношенні його сина поклався на розсуд суду, суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого вважає, що йому слід призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України не в максимальних межах, встановлених у санкції статті за якою ОСОБА_6 , притягується до відповідальності.

Крім цього обвинувачений ОСОБА_6 23 серпня 2020 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , а саме у приміщенні спальної кімнати, де у нього виник конфлікт з власником вказаного будинку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, де обвинувачений діючи умисно, з метою заподіяння смерті останньому, тримаючи у руці ніж, наніс один удар вказаним ножем в область грудної клітини зліва, та залишив в тілі ОСОБА_4 , чим спричинив потерпілому проникаюче поранення лівої половини грудної клітки в проекції 2-го міжребір`я по середньо-ключичній лінії з ушкодженням верхньої долі лівої легені, з розвитком гемопневмотораксу, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

В подальшому, потерпілий ОСОБА_4 самостійно витягнув вказаний ніж зі свого тіла та відкинув його на підлогу, після чого підвівся намагаючись вийти з приміщення будинку для виклику допомоги, в той час обвинувачений, з метою доведення свого злочинного наміру, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_4 , перегородивши йому шлях підняв вищезазначений ніж з підлоги та утримуючи його у своїй правій руці намагався нанести ще один удар в область грудної клітини потерпілого, однак не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_4 почав чинити опір. Після чого, обвинувачений, розуміючи, що не зможе подолати супротив потерпілого ОСОБА_4 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачений прагнучи заподіяти смерть ОСОБА_4 здійснивши один удар ножем в область грудної клітини зліва потерпілому, не виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки ОСОБА_4 зміг вчасно вчинити опір злочинним діям останнього, та йому була надана необхідна медична допомога.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав частково та пояснив, що 22 серпня 2020 року у них з ОСОБА_4 виникла сварка з приводу того, що він приготував харчі але вони пропали і потерпілий ОСОБА_4 звинуватив його в тому, що він переводить продукти. 23 серпня 2020 року приблизно о 13.00 годині він повернувся з роботи до будинку ОСОБА_4 , у якого мешкав у той час за адресою: АДРЕСА_2 з пакетом харчів залишивши їх на кухні. Після цього він пішов у кімнату де відпочивав ОСОБА_4 , зайшовши побачив ОСОБА_4 який лежав на дивані, після цього останній почав висловлюватись на його адресу нецензурними словами, поруч з диваном стояв стілець на якому лежав кухонний ніж, довжина леза приблизно 25 сантиметрів, крім цього стояла попільничка. Він присів на край дивана поруч з ОСОБА_4 по відношенню до нього він був з лівої сторони. В цей момент йому здалось, що ОСОБА_4 хоче схопити ножа, він вирішив, що спрацювавши на випередження це буде як необхідна оборона, випередивши ОСОБА_4 схопивши ножа першим і відразу наніс удар ножем в область лівої частини грудної клітини ОСОБА_4 , після нанесення удару ніж відпустив залишивши його у грудях ОСОБА_4 підвівся з дивану і зробив крок назад. ОСОБА_4 підвівся з дивану витягнув ножа і кинув його на підлогу і вибіг з будинку на вулицю. Він підібрав з підлоги ніж та зігнув лезо до руків`я і вийшов на вулицю, викинувши ніж за паркан на сусідню ділянку. Після цього він вийшов на вулицю і побачив ОСОБА_4 який сидів на землі поруч з ним стояв хлопець, він підійшов до них і спитав чи викликали швидку допомогу, хлопець сказав що викликали. В цей день він був одягнений у кепку синього кольору, кросівки «adidas» синього кольору, футболку чорного кольору, бриджі синього кольору, потерпілий ОСОБА_4 був одягнений у шорти та рубашку, на ногах взуття не було. Після цього він пішов на зупинку громадського транспорту та поїхав у центр м. Запоріжжя. Крім цього додатково пояснив, що конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 з приводу не повернення будівельного інструменту не було. Також зазначив, що від поліції до 10 вересня 2020 року він переховувався у себе на дачі, яка розташована у кооперативі «Дніпрострой» поки не пришов до тями з приводу того, що трапилось, оскільки не бажав вчиняти кримінального правопорушення по відношенню до ОСОБА_4 . Він сам подзвонив у поліцію і сказав, де він перебуває і що визнає свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, після цього приїхала поліція і забрала його до райвідділу.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, потерпілого, свідків, дослідивши надані письмові докази, які є належними та допустимими, вважає винуватість ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною.

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами, а саме:

показами потерпілого ОСОБА_4 , який під час допиту в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_6 знайомий приблизно один місяць, він попросився пожити у нього в будинку за адресою: АДРЕСА_3 два-три тижня. В процесі мешкання ОСОБА_6 у нього вдома пропав перфоратор, він йому сказав, що йому необхідно повернути цей перфоратор або йому прийдеться залишити його оселю. 23 серпня 2020 року ОСОБА_6 пішов з його будинку сказавши, що пішов за перфоратором, повернувся приблизно між 12.00 годиною та 13.00 годиною, повідомивши, що йому необхідно поїхати з м. Запоріжжя оскільки його розшукує поліція і йому потрібні гроші у розмірі однієї тисячі гривень, він йому сказав, що в нього немає таких грошей, але ця відповідь ОСОБА_6 не влаштувала і він сказав, що в нього в будинку є речі які можливо продати. Він сказав, що нічого продавати не буде, після цього ОСОБА_6 , сів на край дивану по відношенню до нього він був з правої сторони, він сидів на дивані і в цей момент показав ніж, це був його ніж, лезо у довжину приблизно двадцять сантиметрів і сказав, що «ти зараз заснеш і нічого не відчуєш». Він відповів, що ОСОБА_6 «ідіот», щоб його зарізати і в цей момент отримав удар ножем у груди в районі серця, як йому стало відомо вже перебуваючи у лікарні не вистачило п`яти міліметрів, щоб перерізати аорту. Після удару ніж залишився у нього в грудях, він його витяг підвівся з дивану і побіг на вихід з будинку. Але ОСОБА_6 перехопив ніж який знаходився у нього в руці і вони почали боротися, більш детально пояснити усі обставини події не може, оскільки останнє, що він пам`ятає він увесь час намагався вибігти на вулицю щоб вижити. ОСОБА_6 напав на нього зі спини йому вдалось вивернутись і він зміг схопити рукою ніж за лезо і зігнути його до руків`я, другою рукою штовхнув ОСОБА_6 у груди і він впав на підлогу. Вискочивши у двір він переліз через паркан і побіг до сусідів які були на вулиці і поросив викликати швидку допомогу. Ще пам`ятає коли він біг ОСОБА_6 йому в слід кричав стій або він достане «волину» і застрелить його. Ще пам`ятає, що повз нього по вулиці проїздив на автомобілі його сусід який зупинився і дав йому рушника і сказав щоб він притиснув його до рани і присів на бордюрний камінь. Після цього з його будинку вийшов ОСОБА_5 пройшов повз них і сказав сусідам, що це він на нього напав і пішов в бік вул. Грибоєдова. Поліція приїхавши на місце події ОСОБА_5 не знайшла, ще вони йому показували фото ОСОБА_6 і казали, що він перебуває у розшуку, він підтвердив, що на фото той чоловік який наніс йому тілесні ушкодження. Після цього приїхала швидка допомога і доставила його до лікарні де він провів десять діб. В цей день і він і ОСОБА_6 були тверезі. Після того як його виписали з лікарні він виявив, що у нього з будинку зникли дві швейні машинки та радянські монети. Крім цього просив ОСОБА_6 призначити саме сурове покарання яке передбачене за дане кримінальне правопорушення;

показами свідка ОСОБА_8 , який під час допиту в судовому засіданні показав, що в серпні 2020 року був у дворі свого будинку за адресою: АДРЕСА_4 почув якийсь шум на вулиці і вирішив вийти щоб подивитися, що відбувається. Коли він вийшов на вулицю побачив чоловіка який їхав на велосипеді, та сказав йому, що на бордюрному камені сидить чоловік у крові. Він підійшов до нього і побачив свого сусіда ОСОБА_9 , який тримався руками за груди, руки та груди в нього були у крові, з одягу на ньому були тільки шорти. Він йому пояснив, що ОСОБА_10 його квартирант вдарив його ножем. Обвинуваченого впізнає, це та особа яка в той день проходила повз них. Чи казав, щось обвинувачений коли проходив повз них не пам`ятає як і не пам`ятає чи був хтось рядом з ними оскільки минуло багато часу. Хвилини через три приїхала швидка допомога і через п`ять хвилин приїхала поліція. Додатково пояснив, що з подвір його сусіда ОСОБА_9 постійно чутно якісь сварки, оскільки останній веде аморальний спосіб життя;

показами свідка ОСОБА_11 , який під час допиту в судовому засіданні показав, що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , працює неподалік від місця свого мешкання. В серпні 2020 року він на своєму автомобілі приїхав на обідню перерву додому приблизно між 12.00 13.00 годинами. В цей момент він побачив свого сусіда ОСОБА_9 , який вискочив зі свого подвір`я та біжить в його напрямку намагаючись його зупинити. Коли він зупинився то побачив що ОСОБА_12 тримається руками за груди з лівої сторони, руки та груди були у крові. Він дістав рушника вийшов на вулицю поклавши ОСОБА_9 на землю і дав йому рушник сказавши, щоб він притиснув його до рани. Після цього почав викликати швидку допомогу, в цей момент зі свого подвір`я вийшов сусід ОСОБА_13 він йому сказав щоб він побув зі ОСОБА_14 і не давав йому вставати. Після цього він відігнав свій автомобіль до свого дому і в цей момент побачив, що з подвір`я ОСОБА_9 вийшов молодий чоловік з бородою, середнього зросту, на голові в нього була кепка, в руках у нього був рюкзак болотного кольору, він підійшов до ОСОБА_9 та ОСОБА_15 щось сказав і пішов далі. Коли він підійшов до ОСОБА_9 та ОСОБА_15 то вони йому повідомили, що чоловік який тільки що підходив до них підрізав ОСОБА_9 . Після цього приїхала швидка допомога і за нею приїхала поліція. На грудях ОСОБА_9 бачив рвану рану з лівої сторони в області серця, чи були в ОСОБА_9 ще на тілі рани сказати не може оскільки вся груда клітина була у крові;

протоколом огляду місця події від 23 серпня 2020 року під час котрого було оглянуто прибудинкову територію домоволодіння та безпосередньо саме домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , фототаблицею до даного протоколу, а також відеодиск з фіксуванням даної слідчої дії за участю понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даний протокол повністю підтверджує пояснення потерпілого ОСОБА_4 , надані ним під час особистого допиту в судовому засіданні, в частині того що він лежав на дивані та місце на дивані куди присів ОСОБА_6 , та потім наніс йому удар ножем у груди оскільки на килимі біля дивану, на наволочці для подушки яка лежить на цьому дивані, на покривалі яке лежить також на дивані виявлена речовина бурого кольору. Крім цього під час огляду прибудинкової території на подвір`ї виявлено та вилучено ніж, лезо котрого зогнуте до руків`я з речовиною бурого кольору, це також підтверджує пояснення потерпілого ОСОБА_18 , в частині того, що під час боротьби з ОСОБА_6 він схопився рукою за лезо ножа та зігнув його до руків`я;

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24 серпня 2020 року відповідно до котрого ОСОБА_4 повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: 23 серпня 2020 року у період часу з 12.00 години до 13.00 години особа на ім`я ОСОБА_10 , знаходячись за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , умисно заподіяла йому тілесне ушкодження, шляхом нанесення одного удару ножем в область грудної клітини. Та просить притягнути вказану особу до кримінальної відповідальності;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 серпня 2020 року за участю понятих ОСОБА_4 , ОСОБА_19 , потерпілого ОСОБА_4 , де потерпілий ОСОБА_4 на фотознімку №3 впізнав особу яка 23 серпня 2020 року нанесла йому тілесне ушкодження за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 ;

згідно висновків експерта №1116 від 20 вересня 2020 року проникаюче поранення лівої половини грудної клітки в проекції 2-го міжребер`я по середньо-ключичній лінії з ушкодженням верхньої долі лівої легені, з розвитком гемопневмотораксу (скупчення крові і повітря в плевральній порожнині) у потерпілого ОСОБА_4 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя (п.2.1.1а, п.2.1.3й «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»).

Дане ушкодження утворилося від дії предмета, що має властивості колюче- ріжучого, про що засвідчує наявність лінійної шкірної рани та переважання глибини ранового каналу над довжиною лінійної рани.

Давність утворення тілесного ушкодження не суперечить строку вказаному освідуваним та в наданій медичній документації.

У виявленому тілесному ушкодженні не відобразилися характерні особливості травмуючого (их) предмета (ів), тому відсутня можливість його (їх) ідентифікації.

Виявлене тілесне ушкодження у потерпілого ОСОБА_4 утворилося не менше, ніж від одного травматичного впливу;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 серпня 2020 року за участю понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , свідка ОСОБА_8 , де свідок ОСОБА_8 на фотознімку №3 впізнав особу яка є квартирантом ОСОБА_4 та у той час знаходилась поруч із місцем виявлення ОСОБА_4 та особу на яку вказав останній;

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №394 від 28 вересня 2020 року ОСОБА_6 , виявляє ознаки психічних розладів у вигляді розладів особистості внаслідок органічного ураження головного мозку (постконтузійний синдром) легкого ступеню вираженості. У період здійсненню інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв.

В ході психоекспериментального обстеження підекспертний виявляє наступні індивідуально-психологічні відмінності, що мають значення по справі: розлад особистості органічного типу, легкого ступеню з потребою у самоствердженні, вороже ставлення до оточення, впертість, брехливість, егоїстичність, схильність до деталізації.

У виниклій ситуації ОСОБА_6 не виявляв характерних феноменологічних ознак стану вираженої емоційної збудженості чи емоційної напруженості, які можуть розглядатись як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання (фізіологічним афектом чи будь-якого особливого емоційного стану).

Отже, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічнім станом в теперішній час він також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру;

протоколом проведення слідчого експерименту він 13 листопада 2020 року за участю понятих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , потерпілого ОСОБА_4 , а також відеодиск з фіксуванням даної слідчої дії, даний протокол повністю підтверджує пояснення потерпілого ОСОБА_4 , надані ним під час особистого допиту в судовому засіданні.

Згідно висновку експерта №552/к За даними з «Висновку експерта» №1116 від 24 вересня 2020 року встановлено, що у ОСОБА_4 , 1960 року народження мало місце проникаюче колото-різане поранення грудної клітки ліворуч у другому міжреберному проміжку по середньо-ключичній лінії, наскрізне поранення БЗ сегмента лівої легені із розвитком лівобічного гемопневмотораксу.

Вказане тілесне ушкодження утворилося від одного травматичного впливу предметом, що володіє колючо-ріжучими властивостями. Будь-яких інших тілесних ушкоджень, чи закономірних слідів їх загоєння під час первинної експертизи встановлено не було.

За даними зі слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , потерпілий наступним чином описав механізм свого травмування:

В момент травмування ОСОБА_4 перебував в положенні лежачі на спині, та побачив у правій руці «нападника» ніж, який останній утримував таким чином, що клинок був розташований з боку першого пальця правої кисті.

Після цього, «нападник» наніс один удар клинком ножа в провідному напрямку спереду назад (по відношенню до нормального анатомічного положення тіла людини).

Травматичний вплив за поясненнями ОСОБА_4 прийшовся у верхню частину передньої поверхні грудної клітки ліворуч (як вказав потерпілий у місці розташування шкірного рубця).

На тілі потерпілого відобразився травматичний предмет, що володів колючо-ріжучими властивостями - при застосуванні в якості травмуючого предмета частини ножа (клинок) зазвичай володіє колючо-ріжучими властивостями; мінімальна кількість травматичних впливів необхідних для виникнення комплексу тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого (див. вище) - один, під час слідчого експерименту потерпілий вказує на те, що йому було спричинено один травматичний вплив; локалізація шкірної рани описана у медичній документації та за результатами проведення первинної судово-медичної експертизи визначена як у другому міжреберному проміжку по середньо-ключичній лінії ліворуч - під час слідчого експерименту потерпілий вказує на те, що йому було спричинено травматичний вплив у верхню частину передньої поверхні грудної клітки ліворуч.

З огляду на вищевикладене комісія вважає, що вбачається принциповий збіг за характером травмую чого предмета, кількістю та локалізацією травматичного впливу.

Таким чином, вважають за можливе виникнення тілесного ушкодження виявленого на тілі ОСОБА_4 за механізмом на який він вказує, під час проведення слідчого експерименту від 13 листопада 2020 року;

протоколом проведення слідчого експерименту він 20 листопада 2020 року за участю понятих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , підозрюваного ОСОБА_6 , а також відеодиск з фіксуванням даної слідчої дії дане відео було безпосередньо відтворено в судовому засіданні, переглянутий відеоматеріал частково підтверджує пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , надані ним під час особистого допиту в судовому засіданні, оскільки в судовому засіданні під час особистого допиту ОСОБА_6 , пояснював, що після того як ОСОБА_4 підвівся з дивану і витяг ножа з грудей кинувши його на підлогу вибіг на вулицю, а він піднявши ножа зігнув лезо ножа до руків`я і слідом вийшов за ОСОБА_4 на вулицю викинувши ножа за паркан на сусідню ділянку. Однак при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_6 не пояснював, що він зігнув лезо ножа до руків`я, а пояснив, що піднявши ножа вийшов слідом за ОСОБА_4 на вулицю і викинув ножа за паркан на сусідню ділянку;

Згідно висновку експерта №564/к від 20 листопада 2020 року за даними результатів «Висновку експерта» №1116 від 24 вересня 2020 року у ОСОБА_4 , 1960 року народження було виявлене проникаюче поранення лівої половини грудної клітки в проекції 2-го міжребер`я по середньо-ключичній лінії з ушкодженням верхньої долі лівої легені, з розвитком гемопневмотораксу (скупчення крові і повітря в плевральній порожнині), яке утворилося від дії предмета, що має властивості колюче - ріжучого.

Згідно наданого протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 20 листопада 2020 року зазначає, що наніс один удар ножем в область лівої половини грудної клітки зверху вниз ОСОБА_4 .

Таким чином, співставляючи локалізацію (ліва половина грудної клітки), кількість травматичних впливів та характер травмуючого предмету (колюче-ріжучий) у ОСОБА_4 з механізмом його утворення за даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 має місце співпадіння. При цьому суттєвих розбіжностей не виявлено.

Усе наведене надає змогу вважати, що виникнення ушкодження у ОСОБА_4 при обставинах, наведених в протоколі проведення слідчого експерименту не виключається;

висновки експерта №2641 від 31 серпня 2020 року, №2952 від 22 вересня 2020, №2953 від 22 вересня 2020 року, № 2954 від 22 вересня 2020 року, №3046 від 31 вересня 2020 року суд до уваги не приймає оскільки вони не підтверджують жодної обставини по справі.

В судовому засіданні прокурор від допиту свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_11 відмовився, оскільки вони не були прямими свідкам події, а допитувались в якості свідків коли обвинувачений ОСОБА_6 перебував у розшуку в частині обізнаності його місця перебування.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.

Показання потерпілого ОСОБА_4 є послідовними та незмінними, повністю узгоджуються з іншими доказами: показаннями свідків, протоколами слідчих дій, висновками експертиз. Саме через це суд вважає показання потерпілого правдивими, що відображають повно та об`єктивно обставини вчинення злочину.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони суперечать іншим доказам, дослідженим під час судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.36 необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та Інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільне небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

В судовому засіданні всі доводи обвинуваченого щодо необхідної оборони були ретельно дослідженні та перевірені, при цьому з достовірністю встановлено, що реальної загрози життю та здоров`ю обвинуваченого з боку потерпілого не було, та таких дій, де останній був вимушений захищатися за допомогою ножа не було.

Про наявність умислу у обвинуваченого на позбавлення життя інших людей та відсутність ознак необхідної оборони свідчить характер його дій, механізм заподіяння пошкоджень потерпілому, знаряддя злочину - ніж, сила і локалізація удару. Про відсутність сильного душевного хвилювання обвинуваченого свідчить як висновок судово-психіатричного експерта, так і послідовність поведінки обвинуваченого, який за показаннями потерпілого, після того як потерпілий ОСОБА_4 дістав ніж з грудей і утримуючи його в руках намагався вибігти на вулицю обвинувачений ОСОБА_6 перехопив ніж та намагався ще нанести удари потерпілому ОСОБА_4 , але не довів свій умисел оскільки потерпілий почав чинити опір, рукою схопившись за лезо ножа зігнув його до руків`я та після цього вибіг з будинку на вулицю.

За таких обставин підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого немає.

Суд вважає за необхідним навести, що судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що передбачено ч.1 ст.337 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого йому злочину від 23 серпня 2020 року, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, як незакінчений замах на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином. Крім цього обвинувачений не одружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, його вік, стан його здоров`я, має вогнепальне осколкове поранення отримане під час бойового завдання в зоні АТО, є учасником бойових дій в зоні АТО, нагороджений орденом «За мужність» 3-го ступеню, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, судом встановлено не було.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі не в максимальних межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, оскільки виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства.

Стосовно доводів сторони захисту щодо можливості застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ст.69 КК України суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначено дві групи обставин, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, що мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, принаймні одна з встановлених обставин має істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В поєднанні з обставинами (обставиною), яка пом`якшує покарання, та з урахуванням даних про особу, які відповідним чином характеризують винуватого, зазначені чинники у своїй сукупності утворюють підставу для застосування ст.69 КК. Призначення більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції кримінально-правової норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені у справі обставини в своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 листопада 2020 року в справі №370/2596/18 (провадження №51-3884 км 20).

Враховуючи вище викладене, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання ст.69 КК України.

Суд на підставі викладеного вважає за необхідне відповідно до ч.1 ст. 70, ч.1 ст.72 КК України, визначити покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи дані про особу винного, а також те, що, відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність. Суд на підставі викладеного, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , та проводить його з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі, починаючи з 10 вересня 2020 року - часу затримання останнього до оголошення судом вироку.

Суд вважає доцільним міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишити до набрання вироку чинності у вигляді тримання під вартою в слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Потерпілим ОСОБА_4 був заявлений позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної, заподіяної злочином. Потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в 14482,90 гривень.

В обґрунтування позовних вимог потерпілим до суду разом із позовом надані квитанції щодо придбання ліків. Інших доказів на обґрунтування позовних вимог потерпілим надано не було.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково відмовляє в ньому.

В частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14482,90 гривень, пов`язаної із придбанням ліків та медикаментів, суд вважає неможливим задоволення позовних вимог, оскільки потерпілим не надано належних медичних документів, що відповідали б вимогам ст.ст.1166, 1167 ЦК України та які б підтверджували проходження лікування та призначення лікарем відповідних ліків.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

-за ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 , на підставі ч.5 ст.72 КК України, обчислювати з 10 вересня 2020 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час знаходження під вартою до оголошення вироку судом.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 до набрання законної сили вироком, залишити без змін у вигляді тримання під вартою в слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Речові докази по справі:

марля з залишками зразків крові ОСОБА_6 , марля з залишками зразків крові ОСОБА_4 , змив зі сліду речовини бурого кольору з внутрішньої сторони вхідної двері будинку, змив зі сліду речовини бурого кольору з підлоги у приміщенні, яке виконує роль кухні, виріз з простирадла, а саме: з фрагменту, на якому мається нашарування речовини бурого кольору (житлова кімната № 2), виріз з ковдри, а саме фрагменту, на якому нашарування речовини бурого кольору (житлове приміщенні № 2), виріз з фрагменту тканини, на якому нашарування речовини бурого кольору, який виконує роль штори, з території домоволодіння, ніж, який зігнутий у середині, металевого кольору зі слідами речовини бурого кольору на лезі, наволочка з подушки, на якій слід речовини бурого кольору (з приміщенні кімнати № 2), 5 слідів папілярних узорів пальців рук з пластикової пляшки, які по даному кримінальному провадженню визнано речовими доказами та перебувають в камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1