Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2020/19
Провадження по справі № 1-кп/281/14/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2021 рокусмт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000371 від 18.09.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олевськ, Житомирської області, українця, громадянина України, не працюючого, не інваліда, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
15.09.2019 року близько 21.00 години ОСОБА_5 перебував в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , де відпочивав разом з співмешканкою останнього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 пішов спати в сусідню кімнату. В цей час та день, між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які знаходились в приміщенні кімнати кухні житлового будинку по вказаній адресі виник конфлікт на ґрунті побутових відносин, під час якого ОСОБА_9 штовхнув в область грудей ОСОБА_5 , який в свою чергу також відштовхнув його від себе та пішов до столу. ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_5 ззаду та почав руками душити останнього, викрикуючи погрози в його адресу. В процесі даного конфлікту ОСОБА_5 , вириваючись від рук ОСОБА_9 , розвернувся до нього передом, та, не маючи умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з метою припинити утиски в свій бік, відмахуючись (не передбачаючи, хоча повинен був і міг передбачати наслідки нанесення таких ударів), наніс два удари кулаком лівої руки в область правої передньої та центральної частини лоба останнього, від чого ОСОБА_9 , вдарившись потиличною частиною голови в цегляну поверхню кам`яної печі, втратив рівновагу та впав на підлогу.

Внаслідок таких необережних дій ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 320 від 28.11.2019 року, ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми: крововиливу в м`які тканини потиличної та лобної ділянок, лінійного перелому потиличної кістки, крововиливу над твердою мозковою оболонкою, забою лобних полюсів обох лобних долей із субарахноїдальним крововиливом, крововиливів в м`які тканини лівої скроневої ділянки, субарахноїдального крововиливу лівої та правої скроневих ділянок, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , та перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з його смертю, яка настала наступної доби. Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно - мозкової травми у вигляді забою головного мозку та лінійного перелому потиличної кістки з розвитком набряку дислокації головного мозку.

У судове засідання представник органу пробації не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Причини неявки суду не повідомив, надіслав досудову доповідь щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК України неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до обвинувального акту (в редакції від 02.12.2019 року) умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися в умисному спричинені тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого були кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України (а. с. 2-6 т. 1).

27.01.2021 року прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,за погодженням з заступником керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , в порядку, передбаченому ст. 338, 341 КПК України, це обвинувачення змінено дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України, як дії, які виразилися у вбивстві ОСОБА_9 , вчинені через необережність (а. с. 35-42 т. 3).

Судом потерпілому ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 3 ст. 338 КПК України роз`яснено його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, після чого потерпілий в судовому засіданні 20.05.2021 року заявив про підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, викладеному в обвинувальному акті в редакції від 02.12.2019 року, тобто за ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з тим, що вважає, що обвинувачений навмисно, а не з необережності наносив удари померлому та не згодний на застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні 15.09.2020 року обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному спричинені тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_9 не визнав. Дав покази, що на початку вересня 2019 року, ввечері, коли точно він не пам`ятає прийшов в гості до знайомої ОСОБА_8 в приміщення літньої кухні, в м. Олевськ, де знаходиться будинок він знає, але назву і номер будинку не знає. Там знаходилися ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_7 . Вони вживали алкоголь, пропонували йому, але ОСОБА_11 відмовився. В той день він взагалі не вживав алкоголь. ОСОБА_7 пішов в іншу кімнату відпочивати. ОСОБА_9 почав чіплятись до обвинуваченого. Спочатку він ображав ОСОБА_5 нецензурними словами, на що обвинувачений також йому нецензурно відповідав. У них бували словесні конфлікти, але до бійок не доходило. Потім ОСОБА_9 почав лізти до ОСОБА_5 руками і той відштовхнув його від себе. ОСОБА_9 почав душити його, а ОСОБА_8 їх розтягувала та просила заспокоїтися. Обвинувачений тільки відштовхнув ОСОБА_9 , який стояв до нього впритул, руками в область грудей. Потерпілий не падав, а тільки відійшов на 3-4 кроки. ОСОБА_8 їх заспокоїла і на цьому конфлікт закінчився. ОСОБА_8 з ОСОБА_9 іще випили і ОСОБА_9 пішов додому. Після цього ОСОБА_5 залишався в будинку іще на 10-15 хвилин, а потім поїхав додому. Чому ОСОБА_8 дала покази, що ОСОБА_9 впав на підлогу обвинувачений пояснити не може. Коли ОСОБА_9 душив ОСОБА_5 , то тримав його рукою за горло. Обвинувачений не міг відійти від ОСОБА_9 назад, бо у нього за спиною була груба. Він не міг вирватись, тому відштовхнув потерпілого. ОСОБА_9 не міг вдаритись об грубу, бо біля неї стояв ОСОБА_5 . Також зазначив, що обставини викладені в протоколі проведення слідчого експерименту від 18.09.2019 року та зафіксовані на відеозапис, який досліджувався в судовому засіданні не відповідають дійсності. Він давав такі пояснення оскільки на нього здійснювався психологічний тиск та погрози фізичного насильства працівником поліції. Про погрози працівника поліції нікуди не повідомляв, оскільки боявся.

Повторно допитаний після зміни раніше пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, а саме у вбивстві ОСОБА_9 вчиненому через необережність, не визнав, наполягав на раніше наданих показаннях, зміст яких викладено вище.

Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України суд оцінює критично, як позицію захисту та бажання уникнення відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки його вина в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, відповідно до витягів з ЄРДР від 18.09.2019 року та від 28.11.2019 року 15.09.2019 року близько 21 години в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , в ході виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , застосував відносно останнього фізичне насильство, що виразилось в нанесенні ударів руками та ногами по голові та тулубу потерпілого, в результаті чого заподіяв тому тілесні ушкодження від яких 17.09.2019 року останній за місцем проживання помер (а. с. 211, 212 т. 1).

Згідно рапорту до Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, 17.09.2019 року о 15.42 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про виявлення опізнаного трупа. Заявник повідомив, що прийшов провідати свого знайомого ОСОБА_12 (50 років приблизно) та виявив його мертвим. Днем раніше його побив місцевий житель ОСОБА_13 . У чоловіка є явні тілесні ушкодження та кров з носа та рота. Лежав на ліжку (а. с. 213 т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.09.2019 року та фототаблиці до нього встановлено, що місцем події є територія домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_3 . Під час огляду виявлено та вилучено труп ОСОБА_9 (а. с. 176-179 т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.09.2019 року та фототаблиці до нього встановлено, що місцем події є територія домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_3 . Під час огляду виявлено та вилучено 4 конверти зі змивами, два мобільні телефони марки «Nokia» (а. с. 221-229 т. 1).

Відповідно до постанови про визнання та долучення до справи речових доказів від 18.09.2020 року нашарування рідини бурого кольору на подушках, яку вилучено шляхом вирізання, нашарування рідини бурого кольору на підлозі, яку вилучено шляхом змиву на марлевий тампон, два мобільні телефони марки «Nokia», які були виявлені та вилучені під час ОМП від 18.09.2020 року визнані речовими доказами по даному кримінальноу провадженню (а. с. 230 т. 1).

Відповідно до заяви від 18.09.2019 року та постанови слідчого від 18.09.2019 року ОСОБА_4 визнано потерпілими у даному кримінальному провадженні (а. с. 232, 233 т. 1).

Зі змісту протоколу огляду місця події від 17.09.2019 року та фототаблиці до нього встановлено, що місцем події є територія домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_4 . Під час огляду виявлено та вилучено нашарування рідини бурого кольору на бруківці та стіні, які вилучені за допомогою змивів, склянку та дві пластикові пляшки. Зазначені речі були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню, відповідно до постанови слідчого від 18.09.2019 року (а. с. 236-243, 244 т. 1).

Відповідно до протоколу огляду трупа від 18.09.2019 року, який проводився в Олевському бюро СМЕ. Ушкодження: на лобі справа овальне садно 1,7х1,6 см з підсохлим дном нижче рівня шкіри; на передній поверхні грудної клітини по ділянці 16х16 см нерівномірні темно-фіолетові синці неправильно-овальні розміром від 1х1,2 до 6х7 см; в проекції правої реберної дуги темно-фіолетовий неправильно овальний синець без чіткої межі з садном на його фоні дугоподібної форми розміром 1х0,6 см з вологим дном; на шкірі живота на ділянці 27х18 см світло червоні синці, слабо виражені, синці розмірами від 0,5х1,5 та 4,5х3,5 см, переважно неправильно овальні; по переднім поверхням в нижніх третинах стегон та у верхніх третинах гомілок на ділянках по 12х10 см неправильно овальні темнофіолетові синці розмірами від 1х1,5 см до 4,5х4 см з дрібними саднами на їх фоні з підсохлим дном; до центру поперекової ділянки садно неправильно овальне розміром 3,5х2,5 см з вологим дном (а. с. 245-246 т. 1).

Зі змісту протоколу огляду місця події від 17.09.2019 року та фототаблиці до нього встановлено, що місцем події є територія лісопильні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Під час огляду виявлено та вилучено одяг, який зі слів ОСОБА_5 належить йому, зокрема, футболка жовто-сірого кольору на передній частині якої малюнок у вигляді літер та написів, на задній поверхні якої біля шиї було виявлено пляму бурого кольору. Зазначені речі були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню, відповідно до постанови слідчого від 18.09.2019 року (а. с. 2-7, 8 т. 2).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 2280 від 18.09.2020 року ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною смерті ОСОБА_9 є поєднана тупа травма голови та тулуба з ушкодженням плеври (а. с. 10 т. 2).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.09.2019 року ОСОБА_14 був затриманий 18.09.2019 року о 00 год. 30 хв. (фактичний час затримання 17.09.2019 року о 22 год. 15 хв.) (а. с. 11-14 т. 2).

ОСОБА_14 на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, що підтверджується довідками від 19.09.2019 року (а. с. 15, 16 т. 2).

Відповідно до довідки-характеристики № 2172 від 19.09.2019 року ОСОБА_5 ніде не працює, не одружений, до адміністративної відповідальності не притягувався (а. с. 18 т.2).

Відповідно до висновку експерта № 319 від 28.11.2019 року, у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження: численні садна по передній поверхні в проекції правого колінного суглоба, які могли утворитися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) на тіло або тіла на такий (такі), не виключена можливість, за обставин, вказаних в ухвалі суду та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а. с. 40 т. 2).

Відповідно до висновку експерта № 320 від 28.11.2019 року, смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку та лінійного перелому потиличної кістки з розвитком набряку дислокації головного мозку, що підтверджується виявленими ушкодженнями. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитися не менш як від дворазової дії тупого (тупих) предмету (предметів) за 16-48 год. до настання смерті - ушкодження А) та за 12-24 год. до настання смерті - ушкодження Б), не виключена можливість, від падіння з вертикального чи близького до такого положень тіла на площину, якщо таке мало місце. Виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з її настанням. Судячи за характером та ступенем розвитку трупних явищ, можна вважати, що з моменту настання смерті ОСОБА_9 і до експертизи його трупа пройшло в межах до 24 годин (а. с. 42-44 т. 2).

Під час допиту в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 на запитання учасників судового розгляду пояснив, що ушкодження, вказані у висновку як А - це потилично-лобна ділянка, за механізмом утворення вони могли утворитись від удару, чи від удару потилицею. Мозок ударяється об задню частину черепу і повертаючись ударяється об передню. Чи ця травма від прискорення чи від падіння експерт не може відповісти. Клінічні прояви могли виникнути як одразу, так і після, наприклад, півгодинного проміжку. По головному мозку викликати смерть могла як сумація цих травм, так і кожна травма окремо. Ушкодження А і Б це по голові. Ушкодження А - ті, що раніше виникли, за 16-48 годин, і ушкодження Б ті, що виникли за 12-24 годин до настання смерті. Ушкодження А і Б однозначно взаємопов`язані між собою, це одна анатомічна ділянка. Ушкодження А і Б не могли виникнути від одноразового падіння чи від одноразової дії в ділянку голови. Ушкодження А окремо могли спричинити смерть, і ушкодження Б окремо могли спричинити смерть. Їх сумація теж могла призвести до смерті. Щоб заподіяти такі ушкодження мало бути не менше двох ударів. Всі тілесні ушкодження, які були заподіяні, експерт виклав у висновках. Ушкодження, які викликали смерть, це або падіння, або удари в голову не менш як два рази з різним проміжком часу. Між ними був проміжок відповідно до гістологічного дослідження. По голові було не менше двох ударів. Смерть ОСОБА_9 могла настати за 24 години до моменту розтину трупа. Огляд трупа проводив інший експерт. Розтин проводився 17 вересня. Висновок був складений на основі раніше складеного експертом акту. Смерть настала протягом мінус 24-х годин від розтину. Їхня лабораторія дає строк в межах доби. З травмою головного мозку людина у «світлий проміжок» може говорити, що все нормально, а через одну хвилину може померти. Розтин було проведено 17 вересня 2019 року о 20.00 год., дату настання смерті експерт встановив в межах 24-х годин до розтину, від 20.00 год. 16 вересня до 20.00 год. 17 вересня. Спочатку були ушкодження А, потім ушкодження Б, потім настання смерті. Ушкодження А були в проміжок 16-48 годин, ушкодження Б протягом 12-24 годин. Виходить з часу їх виникнення, ушкодження могли бути заподіяні одночасно (в проміжку часу від 16 до 24 годин).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2019 року свідок ОСОБА_8 пояснила, що 15.09.2019 року близько 20.00 год. вона разом з своїм громадянським чоловіком вживала спиртні напої. Близько 20.30 год. до неї додому прийшов ОСОБА_9 і присів до столу. Також близько 21.00 год. прийшов ОСОБА_5 , який почав спілкуватись з ОСОБА_9 , хвилин через 5 між ними виник конфлікт в ході якого ОСОБА_9 спробував обхватити шию та душити ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_5 здійснив два удари кулаком по голові в область скроні та лоба потерпілого. Після цього ОСОБА_16 схопив ОСОБА_9 за верхній одяг, повалив його на землю та наніс два удари лівою ногою в область грудей (а. с. 45-50 т. 2).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2019 року та відеозапису до нього підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що 15.09.2019 року близько 21.00 год. перебував в АДРЕСА_2 , де також перебував потерпілий ОСОБА_9 . З останнім у ОСОБА_5 виникла словесна суперечка в 1 кімнаті будинку і тривала близько 30 хв. Після цього ОСОБА_17 раптово штовхнув ОСОБА_16 , а останній у відповідь наніс йому один удар лівою рукою в область обличчя. На це ОСОБА_9 знову намагався штовхнути ОСОБА_5 . Останній наніс ще один удар кулаком лівої руки по обличчю потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_9 не втримав рівновагу та впав на землю, при цьому він падав назад, вдарився задньою частиною голови в горизонтальний кут плитки печі та в подальшоу впав на підлогу на правий бік. Після цього ОСОБА_5 наніс ОСОБА_9 ще два удари лівою ногою в область ребер лівого боку. ОСОБА_5 також показав як саме та куди наносив удари потерпілому, куди саме падав та в який кут печі ОСОБА_9 вдарився головою, коли падав (а. с. 51-56 т.2).

ОСОБА_5 , та його захиснику ОСОБА_6 був наданий доступ до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, що підтверджується протоколом від 02.12.2019 року (а. с. 58-60 т. 2).

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав покази, що померлий ОСОБА_9 є його братом. Зазначив, що його брат офіційно не працював, підробляв по людях та зловживав спиртними напоями. Вони зустрічались не часто, по телефону бувало, що часто спілкувались. Померлий телефонував потерпілому в суботу 14 числа після обіду та в неділю 15 числа вранці, сказав, що у нього все добре. З 15 по 17 потерпілий з братом не розмовляв, 16.09 він йому телефонував, але трубку ніхто не взяв. Брат проживав у найманому житлі. Він не був фізично слабким, певний час працював в Казахстані в органах. Потерпілому відомо, що його брата били разів п`ять. Потерпілий після побиття брата в поліцію не звертався. Потерпілий не вважає, що його брат провокував бійки, чому його били не може пояснити. Потерпілому не відомо коло спілкування його брата. Десь за місяць до смерті по телефону померлий повідомив йому, що у нього конфлікт з ОСОБА_5 , сказав прізвище. У чому полягав конфлікт, він не сказав. Перед смертю брат не говорив, що у нього були якісь проблеми. Сусідка ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ) в неділю під вечір 15 вересня зателефонувала до нього і повідомила, що брат лежить побитий. Потім вона знову телефонувала у вівторок 17 числа повідомила, що його брат помер. Потерпілий не знає де саме сталася бійка та хто приймав в ній участь. Матеріальних претензій до обвинуваченого потерпілий не має, покарання обвинуваченому просить призначити в межах закону.

Крім того, під час судового розгляду в судовому засіданні були допитані у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань свідки.

Свідок ОСОБА_19 надала суду покази, що з померлим ОСОБА_9 вона була знайома, він проживав на сусідній вулиці та допомагав їй по господарству. Вона рідко заходила до нього в гості. Зазвичай, якщо щось треба було зробити, вона звонила ОСОБА_9 і він приходив до неї до дому. В понеділок (16.09.2019 року) вона не могла додзвонитися до ОСОБА_9 і прийшла до нього до дому. Побачила, що ОСОБА_9 лежить на ліжку одягнений, стогне, на лиці та біля ліжка на підлозі була кров. Вона позвонила ОСОБА_4 та повідомила про стан здоров`я його брата, попросила приїхати. Швидку не викликала бо думала ОСОБА_4 приїде і викличе швидку. На другий день разом із своїм сином ОСОБА_20 вирішила принести їжі ОСОБА_9 . Прийшовши у його будинок виявили, що він помер. У будинку ОСОБА_9 слідів боротьби, бійки не було. ОСОБА_9 лежав у тому ж положенні, що і у перший день. Її син викликав поліцію. Свідку не відомо, щоб ОСОБА_9 раніше з кимось бився, він був спокійним. Про конфлікт між обвинуваченим і померлим свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_20 надав суду покази, що померлий ОСОБА_9 допомагав його матері ( ОСОБА_19 ) по господарству. Також допомагав і іншим людям. З ним розраховувалися їжею та грошима. Ідучи на роботу на нічну зміну (з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.) зайшов до ОСОБА_9 та попросив скласти дрова у матері. Повернувшись з роботи разом із матірю зайшли до ОСОБА_9 та побачили, що він мертвий. Свідок викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_21 надала суду покази, що свідок ОСОБА_7 її колишній чоловік. Після розірвання шлюбу із ним розділили будинок за адресою АДРЕСА_4 на дві частини. У ОСОБА_7 часто були гулянки та шумно. Померлий ОСОБА_9 часто приходив до ОСОБА_7 . У неділю (15.09.2019 року) в ОСОБА_7 було шумно та були гості. Обвинуваченого в той день не бачила. У вівторок від працівників поліції дізналася, що ОСОБА_9 помер.

Свідок ОСОБА_8 надала суду покази, що проживає разом із свідком ОСОБА_7 . Зазначила, що ОСОБА_9 часто приходив до них в гості. Останній раз, дати не пам`ятає, ОСОБА_9 прийшов до них випивший та вони почали спільно вживати спиртні напої. ОСОБА_5 прийшов ввечері, він був тверезий і разом з ними не вживав спиртні напої. Свідок перебуває у дружніх стосунках із обвинуваченим. ОСОБА_9 поліз до ОСОБА_5 та почав душити. Свідок їх розборонила. У той вечір під час бійки в будинку свідка ОСОБА_9 падав на підлогу. ОСОБА_5 випадково штовхнув рукою ОСОБА_9 , який був випивший. Від поштовху ОСОБА_9 впав на підлогу животом. Коли ОСОБА_9 лежав на підлозі, то обвинувачений його не бив. Як ОСОБА_9 вдарився об підлогу свідок не знає оскільки у той вечір вона вживала алкогольні напої. Першим пішов додому ОСОБА_9 . Обвинувачений ще посидів трохи і десь через півгодини пішов до дому. Зазначила, що працівники поліції проводили з нею слідчий експеримент і вона їм все сама добровільно розказувала і показувала.

Свідок ОСОБА_7 надав суду покази, що проживає разом із свідком ОСОБА_8 . До них часто приходив в гості ОСОБА_9 . Останнього разу ОСОБА_9 прийшов в стані алкогольного сп`яніння. Пізніше прийшов ОСОБА_5 . Вони посиділи, поспілкувалися і свідок пішов в іншу кімнату відпочивати. За столом залишилися ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 . Конфлікту свідок не бачив, при ньому конфлікту не було, але він чув як щось бахнуло, чув звуки ударів, але криків не чув. Зазначив, що коли ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння то він агресивний.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності вважає їх достатніми для прийняття відповідного рішення по справі.

Суд не може погодитися з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України на якій наполягає потерпіла ОСОБА_4 , з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України кримінально караним визнається, зокрема, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_5 15.09.2019 року вириваючись від рук ОСОБА_9 , розвернувся до нього передом, та, не маючи умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з метою припинити утиски в свій бік, відмахуючись (не передбачаючи, хоча повинен був і міг передбачати наслідки нанесення таких ударів), наніс два удари кулаком лівої руки в область правої передньої та центральної частини лоба останнього, від чого ОСОБА_9 , вдарившись потиличною частиною голови в цегляну поверхню кам`яної печі, втратив рівновагу та впав на підлогу. Тобто обвинувачений не мав умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а вдарив ОСОБА_9 з метою припинити протиправні дії щодо нього. ОСОБА_9 у результаті отриманих ударів втратив рівновагу та впав на підлогу вдарившись потиличною частиною голови в цегляну поверхню кам`яної печі. ОСОБА_5 не передбачав, але повинен був і міг передбачити наслідки нанесення таких ударів, оскільки вони обоє стояли біля печі.

У зв`язку з цим прокурором 27.01.2021 року і була змінена правова кваліфікація дій ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Щодо посилання захисника та обвинуваченого на визнання протоколу допиту підозрюваного від 18.09.2019 року та протоколу слідчого експерименту від 18.09.2019 року недопустимими доказами, з тих підстав, що ОСОБА_5 обмовив себе оскільки був затриманий та перебував під контролем поліції, а заступник поліції Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_22 здійснював на нього психологічний та фізичний тиск, суд зазначає наступне.

Протокол допиту підозрюваного від 18.09.2019 року на стадії дослідження доказів судом не досліджувався, до матеріалів справи не долучався, та прокурором на доведення вини ОСОБА_5 не подавався. Указаний протокол міститься в матеріалах справи оскільки він був додатком до клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

За таких обставин, оскільки указаний протокол не досліджувався судом та не долучався до матеріалів кримінального провадження, тому відсутні підстави визнавати його недопустимим доказом.

Щодо посилання обвинуваченого та захисника про те, що на досудовому слідстві ОСОБА_5 обмовив себе під тиском працівника поліції суд зазначає наступне.

Під час допиту обвинуваченого у судовому засіданні 15.09.2020 року ОСОБА_5 повідомив, що на нього здійснювався психологічний тиск та погрози фізичного насильства заступником начальника Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУ НП в Житомирський області ОСОБА_22 . Про погрози працівника поліції нікуди не повідомляв, оскільки був затриманий та перебував під контролем поліції та боявся.

На запитання головуючого судді чи відомо захиснику про такий факт захисник повідомив, що йому про це стало відомо 02.06.2020 року, коли допитали останнього свідка. Однак ніяких дій захисником з цього приводу не здійснено, навіть не повідомлено суд про таку ситуацію.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Хоч дана норма процесуального закону регламентує дії слідчого судді головуючим суддею прийнято рішення звернутися до керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області для дослідження фактів, викладених ОСОБА_5 (а. с. 213 т. 2).

Оскільки суд не був проінформований про результати перевірки повторно було звернуто до керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області (а. с. 238 т. 2) та отримано відповідь (а. с. 7-10 т. 3).

Також судом звернуто увагу, що ОСОБА_5 був фактично затриманий 17.09.2019 року о 22 год. 15 хв.

Слідчий експеримент від 18.09.2019 року за участю ОСОБА_5 проводився в присутності захисника ОСОБА_6 . Ні від ОСОБА_5 ні від захисника зауважень та доповнень не надходило (а. с. 56 т. 2).

Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 19.09.2019 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонено залишати житло з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду від 30.09.2019 року ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 19.09.2019 року скасовано. Застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.11.2019 року включно.

Тобто в період часу з 19.09.2019 року по 30.09.2019 року ОСОБА_5 не перебував під цілковитим контролем працівників поліції та міг повідомити про вчинений тиск на нього.

Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 11.11.2019 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02.12.2019 року, продовжено ОСОБА_5 тримання під вартою на 30 днів, по 16 год. 35 хв. 11.12.2019 року.

У судовому засідані 11.12.2019 року Лугинського районного суду Житомирської області клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту залишено без розгляду та відкладено підготовче судове засідання.

Тобто з 11.12.2019 року ОСОБА_5 не перебував під контролем працівників поліції та міг повідомити про вчинений тиск на нього.

Також у судовому засідані 13.02.2020 року під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження обвинувачений висловив думку, що бажає давати покази після дослідження всіх доказів і тільки 15.09.2020 року повідомив суд про тиск на нього.

За таких обставин суд повідомлення ОСОБА_5 що на нього здійснювався психологічний тиск та погрози фізичного насильства працівником поліції під час проведення слідчого експерименту від 18.09.2019 року розцінює, як обраний ним спосіб свого захисту та такі пояснення обвинуваченого спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

У судовому засіданні прокурор у повній мірі підтримала обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_5 в обвинувальному акті, просила визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років обмеження волі.

Суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що ОСОБА_5 вчинив злочин, а саме: вчинив вбивство через необережність.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 119 КК України, і вважає, що його вина у вчиненні даного злочину, а саме: у вбивстві вчиненому через необережність є доведеною у повному обсязі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався (відповідно до вимоги про судимість), за місцем проживання характеризується посередньо (довідка-характеристика № 2172 від 19.09.2019 року), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України суд приймає до відома досудову доповідь про обвинуваченого у кримінальному проваджені складену Лугинським районним сектором філії ДУ "Центр пробації", згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого оцінюється як низький, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Враховуючи усі вищевикладені обставини суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначене у межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, врахувавши думку учасників судового розгляду, обираючи покарання, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

Таке покарання, за глибоким переконанням суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно з пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

ОСОБА_5 був затриманий з 17.09.2019 року по 19.09.2019 року в порядку ст. 208 КПК України (3 дні).

У період часу з 30.09.2019 року по 11.12.2019 року до ОСОБА_5 була застосована міра запобіжного заходу тримання під вартою (73 дні).

Відповідно до ч. 2 ст. 58 КВК України у строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 Кримінального кодексу України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою.

Тому у строк покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення (73+3=76; 76Х2=152).

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Питання по речовим доказам вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 1 ст. 119 КК України, керуючись ст. 374 - 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Строк покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання зарахувати як відбуті 152 дня.

Речові докази: - два мобільні телефони марки "Nokia", джинсову куртку світло-синього кольору, штани джинсові чорного кольору, футболку червоного кольору, шкарпетки сірого кольору, труси сірого кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити останньому;

чоловічу футболку білого кольору, з полосами бірюзового колору, на передній частині якої мається напис " ОСОБА_23 ", футболку жовто-сірого кольору, на передній частині якої малюнок у вигляді написів та літер, перчатки чорного кольору, в`язані, без пальців, куртку чоловічу сіро-чорного кольору, на блискавці, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_24 , залишити останньому.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили через 30 (тридцять) днів з моменту його проголошення за умови, якщо на нього не буде подано апеляційну скаргу.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_5 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1