Дата документу Справа № 336/7642/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/7642/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/655/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 9 серпня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.185 КК України.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 по обвинуваченню за ч.1 185 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, районний суд зазначив, що в обвинувальному акті не надана правова кваліфікація всім фактичним обставинам, що були встановлені, викладені і відображені в формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті, а саме діям ОСОБА_9 щодо таємного викрадення платіжної картки, які потребують окремої правової кваліфікації.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає, що вона підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог ст.ст.314, 345 КПК України підготовче судове засідання проведено за відсутності потерпілого, права останньому не роз`яснені, що позбавляє потерпілого прав, передбачених ст.ст.56, 58 КПК України. При цьому, судом взагалі не була з`ясована думка учасників провадження щодо можливості проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілого та ухвала суду не містить жодних посилань на ст.325 КПК України щодо повідомлення потерпілого про судове засідання та причини його неявки. Викладені обставини свідчать про допущені судом першої інстанції порушення прав потерпілої сторони.

Крім того, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт з підстав необхідності окремої правової кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.357 КК України, допустив порушення вимог ст.337 КПК України щодо меж судового розгляду, оскільки визначення правильності кваліфікації є предметом дослідження під час судового розгляду, але аж ніяк не на стадії підготовчого судового засідання. Таким чином, суд в порушення вимог ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки правильності кваліфікації дій ОСОБА_9 та піддав сумніву правильність викладення прокурором фактичних обставин вчиненого обвинуваченим злочину. Вважає, що неконкретність обвинувачення жодним чином не узгоджується із вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України та не може прийматися до уваги як підстава для повернення обвинувального акта прокурору. Натомість, під час викладення фактичних обставин за інкримінованим ОСОБА_9 злочином в обвинувальному акті зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у тому числі, час та місце його вчинення, а також ті суттєві обставини, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому, звертає увагу на те, що в процесі судового розгляду прокурор вправі уточнити обвинувачення чи сформулювати нове, змінивши попереднє, що прямо передбачено ст.338 КПК України.

Просить скасувати ухвалу районного суду та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу.
Захисник заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

За змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, за результатами підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку його невідповідності вимогам КПК України, які визначені в ч.ч.1-3 ст.291 КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо недотримання при складанні обвинувального акту вимог ст.291 КПК України не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в обвинувальному акті наявні необхідні для розгляду кримінального провадження відомості.

Частиною 2 статті 291 КПК України встановлено перелік даних, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, п.5 передбачено викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Суд першої інстанції, вказуючи на неконкретність пред`явленого обвинувачення, а саме на те, що в обвинувальному акті не надана правова кваліфікація всім фактичним обставинам, що були встановлені органом досудового розслідування, вказаних вимог не дотримався та необґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, всупереч вимогам ст.ст.291, 314 КПК України, оскільки обвинувальний акт містить відомості стосовно місця вчинення злочину та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_9 .

При цьому колегія судді звертає увагу, що висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд, при постановленні оскаржуваної ухвали та визначенні обсягу висунутого прокурором обвинувачення, вийшов за межі наданих йому повноважень у підготовчому судовому засіданні та фактично припустився оцінки правильності викладу обвинувачення, що є неприпустимим.

Так, конкретність обвинувачення є оціночним критерієм, та може бути перевірена лише в ході судового розгляду провадження, оскільки під час підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Отже, на переконання колегії суддів, неконкретність обвинувачення у даному кримінальному провадженні та з урахуванням вимог ст.291 КПК України не може бути підставою для повернення обвинувального акту, про що обґрунтовано зазначено прокурором в апеляційній скарзі.

Одночасно, судова колегія зауважує, що з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор відповідно до положень ст.337 КПК України в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо.

При цьому, в силу наведеної вище норми, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, рівно як і прийняти рішення про виправдання (ч.1 ст.373 КПК України).

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, підставою для повернення обвинувального акту стало те, що, на думку суду першої інстанції, в ньому фактично відсутнє в розумінні ст.291 КПК України викладення формулювання обвинувачення стосовно кожного з наведених складових та не надана правова кваліфікація всім фактичним обставинам, встановленим і викладеним в обвинувальному акті органом досудового розслідування, що є істотним недоліком обвинувального акту, істотно впливає на визначеність обвинувачення.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції і вважає, що зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_9 вбачається, що акт містить фактичний виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце, час вчинення даного кримінального правопорушення, конкретні дії, які вчинив обвинувачений, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також інші обставини їх вчинення, при цьому конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, їх деталізація, викладена у даному обвинувальному акті, достатньо зрозуміла для ефективної реалізації права на захист і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта підлягатиме доведенню під час судового розгляду і випадку, передбаченому ст.338 КПК України може бути змінений. Натомість, повертаючи обвинувальний акт прокурору співставляючи формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, суд першої інстанції вирішив питання, яке не підлягає вирішенню на даній стадії судового розгляду.

Так, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором та висловився щодо необхідності додаткової кваліфікації дій обвинуваченого стосовно певного майна, що взагалі відповідає вимогам ст. 337 КПК України, а обставини доведення провини підлягають дослідженню та встановленню судом під час безпосереднього здійснення судового провадження, але в жодному разі не на стадії підготовчого судового засідання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання висловився щодо фактичних обставин та кваліфікації дій обвинуваченого, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства та не є підставою для повернення обвинувального акту в розумінні положень ст.314 КПК України, а сам процесуальний документ відносно ОСОБА_9 складений за результатами досудового розслідування, повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України. А тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що обумовлює задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2021 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити о 11 серпня 2021 року о 17.00 год.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4