Дата документу 27.05.2021 Справа № 317/3372/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3372/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/896/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Приморськ, Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
11 листопада 2019 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20 серпня 2020 року направлено засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання за даним вироком;
28 листопада 2019 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2020 року направлено засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання за даним вироком,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 23 лютого 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
На підставі ч.1 ст.71 КК України,за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим та попереднім вироком від 11 листопада 2019 року, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків,шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим та попереднім вироком від 28 листопада 2019 року, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання, тобто з 12 жовтня 2020 року.
Вирішена доля речового доказу у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, просить призначити йому більш м`яке покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не врахував такі пом`якшуючі обставини: він має на утриманні важкохвору мати та він не ухилявся від органу досудового розслідування, з`явився до органів поліції з власної ініціативи.

Згідно з вироком суду,09 жовтня 2020 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла проник до житлового будинку, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_9 , а саме: телевізор «Samsung LED NG UE32Т4500», вартість якого згідно з висновком експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи №3653/20 від 21 жовтня 2020 року складає 5583,33 грн, після чого, отримавши реальну змогу розпоряджатись викраденим майном, виніс його з територій домоволодіння, та 09 жовтня 2020 року о 13:27 годині збув його у ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капитал», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 2.
Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 5583,33 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити в межах заявлених вимог; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обґрунтованості призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого. Обставинами, що пом`якшують покарання судом встановлено визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, що обтяжує покарання, суд встановив рецидив злочинів.
З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.
Обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення йому наближеного до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження; тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особи обвинуваченого, який раніше судимий, за попередніми вироками суду до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовувались звільнення від відбування покарання, які були скасовані, що свідчить про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків та на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний корисний тяжкий злочин, не відбувши покарання, призначеного за попередніми вироками суду, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування ст.69 КК України.
При цьому суд обґрунтовано застосував положення ст.71 КК України, частково приєднавши (лише 3 місяці) до призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання невідбуті останнім покарання за попередніми вироками щодо нього Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11 листопада 2019 року, Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 листопада 2019 року.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
З огляду на фактичні обставини провадження і відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна визнати надто суворим.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4