Справа № 447/1122/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/669/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника установи ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
вищевказаною ухвалою задоволено подання начальника державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» ОСОБА_10 та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2020 року, на невідбутий термін 9 місяців 22 дні.
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що ОСОБА_7 згідно матеріалів особової справи, протягом усього часу відбування покарання характеризується позитивно. За час відбування покарання 2 рази заохочувався, стягнення не накладалися. В Миколаївську ВК-50 прибув 17.07.2020р., і з власної ініціативи працевлаштований в майстерню установи у бригаду по виготовленню рамок для вуликів, де працює і на момент розгляду справи. Крім цього, засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Творчість», прагне до реалізації даної програми. Засуджений неодноразово, а саме 05.01.2021 року та 15.03.2021р. відмовлявся від застосування до нього ст.82 КК України, оскільки мав намір звільнитися умовно-достроково, що і доводив своєю поведінкою.
Не погоджуючись із даною ухвалою прокурор Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні подання начальника ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» щодо засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Вказує, що судом першої інстанції проігноровані усі обставини та вимоги закону, не надано належну правову оцінку усім представленим матеріалам, об`єктивно не з`ясовано всі обставини справи, що у свою чергу, свідчить про необґрунтованість і невмотивованість судового рішення. Звертає увагу, що згідно особової справи засудженого ОСОБА_7 останній за весь час відбування покарання отримав 2 заохочення, упродовж першого півріччя 2021 року, що не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення. Також судом взято до уваги, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання, згідно характеристики за характером спокійний, врівноважений, до створення конфліктних ситуацій не схильний, проте така поведінка засудженого відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України є його обов`язком. Звертає увагу, що засудженим не сплачено на користь держави судові витрати згідно вироку суду за проведення судової експертизи у розмірі 942 грн., хоча останній працевлаштований на підприємстві установи виконання покарань. Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, зокрема за злочини проти власності, в яких суд застосовував до останнього ст. 75 КК України та надавав можливість виправитись без ізоляції від суспільства, проте ОСОБА_7 , належних висновків для себе не робив та вчиняв нові умисні злочини.
При апеляційному розгляді прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Представник ДВК № 50 ОСОБА_9 апеляційну скаргу прокурора заперечив, вважає, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечив, просив судове рішення залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 та представника ДВК № 50, які апеляційну скаргу заперечили, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок суду про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, є обґрунтованим та вмотивованим.
Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.
Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, згідно з матеріалами справи, вбачається, що ОСОБА_7 засуджено 30 вересня 2020 року Берегівським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 протягом усього часу відбування покарання характеризується позитивно. За час відбування покарання 2 рази заохочувався, стягнення не накладалися. В Миколаївську ВК-50 прибув 17.07.2020р., і з власної ініціативи працевлаштований в майстерню установи у бригаду по виготовленню рамок для вуликів, де працює і на момент розгляду справи. Крім цього, засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Творчість», прагне до реалізації даної програми.
З врахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення й підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, й з таким висновком суду колегія суддів погоджується.
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості судового рішення, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними й колегія суддів їх до уваги не бере.
Покликання прокурора на те, що ОСОБА_7 раніше судимий за злочини проти власності, як на підставу неможливості застосування до засудженого положень ст. 81 КК України, не ґрунтується на нормах закону, вказане твердження не є обставиною, яка виключає можливість умовно-дострокового звільнення такої особи від відбування покарання.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального законів, є законною, обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4