ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/352/21Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 711/715/20 Категорія: ст. 537 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора засудженого захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про усунення всякого роду сумнівів і протиріч, що виникли при виконанні вироку Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про усунення всякого роду сумнівів і протиріч, що виникли при виконанні вироку. В клопотанні зазначено, що вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року його засуджено до покарання у виді смертної кари. Даний вирок набрав законної сили, однак не звернутий до виконання, оскільки постановою Черкаського обласного суду від 01.06.2000 призначене йому вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 покарання замінено на довічне позбавлення волі. Дана постанова винесена незаконним складом суду, зокрема, суддею одноособово, а не колегіальним складом. При цьому матеріали кримінальної справи та особова справа на засудженого не містить даних про звернення вироку від 19.12.1997 та постанови від 01.06.2000 Черкаського обласного суду до виконання, зокрема, розпорядження про виконання обвинувального вироку, як це передбачено ст. 404 КПК України 1960 року. На думку ОСОБА_7 , оскільки вирок суду не звернутий до виконання і пройшов строк на таке звернення, він має бути звільнений від відбування покарання, оскільки максимальний строк покарання у виді позбавлення волі на 15 років він вже відбув, оскільки в місцях позбавлення волі перебуває більше 25 років.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2021 у задоволенні клопотання ОСОБА_7 відмовлено мотивуючи тим, що вирок від 19.12.1997 та постанова від 01.06.2000 Черкаського обласного суду набрали законної сили. Судом зазначено, що КПК України 1960 року не регламентує зміст розпорядження, яким вирок звертається до виконання, а матеріалах особової справи засудженого наявний лист Черкаського обласного суду від 18.09.2001 за № 2-41/97, адресований до слідчого ізолятора № 30 м. Черкаси про те, що вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 щодо ОСОБА_7 набрав законної сили, саме цей документ по своїй суті та змісту є розпорядженням про виконання обвинувального вироку. Крім того після набрання вироком законної сили засуджений направлений в місця позбавлення волі для відбування призначеного йому покарання. Щодо законності постанови від 01.06.2000 суд вказав на те, що дана постанова була предметом перевірки судом касаційної інстанції, а суд першої інстанції не наділений правом надавати оцінку щодо повноважень складу суду, який її ухвалив.

В апеляційній скарзі засуджений порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції від 18.03.2021 через неповноту, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить, за наслідками апеляційного розгляду, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про усунення всякого роду сумнівів і протиріч, що виникли в ході звернення вироку до виконання та застосувати давність виконання вироку.

Зазначає, що обґрунтування апеляційної скарги ним буде здійснено в порядку ст. 403 КПК України, шляхом подання відповідних доповнень до апеляційної скарги, після надання судом першої інстанції повного тексту ухвали від 18.03.2021.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 , окрім іншого, зазначає, що вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 його засуджено за ст. 93 КК України в редакції 1960 року, який втратив чинність, до покарання у виді смертної кари, яке, згідно рішення КСУ № 11-рп/99 від 29.12.1999, визнано неконституційним. Наведене, на думку засудженого, дає змогу категорично стверджувати, що даний вирок в частині притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальним законом, який втратив чинність на території України із застосуванням санкції покарання смертна кара, за формою та характером не відповідає Конституції України, КК України, КПК України, у зв`язку з чим до виконання не належить. Щодо постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000, якою призначене йому вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 покарання у виді смертної кари, приведене у відповідність та замінене на довічне позбавлення волі, яке він наразі відбуває, зазначає, що вона також не відповідає вимогам Конституції України, КК України, КПК України, оскільки ухвалена у формі постанови, не іменем України і незаконним складом суду.

Звертає увагу на те, що до набрання вироком законної сили, за відсутності відповідного розпорядження про його виконання і при вказівці суду на залишення попередньою міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, його було доставлено під вартою до Черкаського СІЗО, де адміністрацією застосовано фактичне виконання вироку шляхом поміщення в камеру для осіб, які очікують виконання смертного вироку та застосовано інші обмеження конституційних та основоположних прав людини.

Зазначає, що дійсно 03.03.1998 на підставі ухвали ВСУ обвинувальний вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 набув законної сили, однак всупереч вимог ч. 1 ст. 404 КПК України 1960 року та положень п. 9.2, п. 9.4 Наказу МЮУ № 25/5 від 13.03.1997 «Про затвердження Інструкції з діловодства у Верховному суді Автономної Республіки Крим, обласному, міжобласному, Київському і Севастопольському, міських, районному (міському) судах», суд, який постановив обвинувальний вирок, не видав розпорядження про його виконання за встановленою процесуальною формою.

Крім того вказує на те, що 04.04.2000 набрав чинності ЗУ від 22.02.2000 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального-процесуального, Виправно-трудового Кодексів України» № 1483-ІІІ, яким передбачено загальнообов`язковий порядок для судів загальної юрисдикції України, вчинити перегляд вироків, щодо осіб засуджених до смертної кари. Натомість вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 переглянутий не був, а суддею лише винесено постанову від 01.06.2000, якою йому призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі. 18.09.2001 Черкаський обласний суд повідомив начальника СІЗО № 30 про набрання вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 законної сили, однак дане повідомлення не є документом розпорядчого характеру, тобто розпорядженням суду про звернення судового рішення до виконання, яке, в тому числі винесено на бланку з найменуванням не існуючої держави Українська Радянська Соціалістична Республіка, з помилковим посиланням на набрання вироком законної сили 10.03.2000, замість 03.03.1998 та мірою покарання довічне позбавлення волі, замість - смертна кара.

Стверджує, що за нормами ч. 5 ст. 80 КК України, питання про застосування давності до особи засудженої до довічного позбавлення волі вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі замінюється позбавленням волі на певний строк. Будь-які обставини, передбачені ч. 6 ст. 286 КК України, що унеможливлюють застосування давності, у нього відсутні. Строк звернення вироку до виконання, що полягає у виданні розпорядження про виконання вироку та його надсилання до місця тримання засудженого, закінчився 03.03.2013, оскільки вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 набрав законної сили 03.03.1998. На даний час він утримується в місцях позбавлення волі з 20.10.1996, що складає строк позбавлення волі понад 24 роки, що перевищує граничний строк позбавлення волі встановлений та передбачений ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року і у будь-який спосіб від виконання вироку не ухилявся, інших злочинів не вчиняв, тобто підстав для переривання строку давності не існує.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції при розгляді його клопотання в порядку ст. 537 КПК України, самовідсторонився від здійснення правосуддя на підставах законності та справедливості, не дав належної оцінки наведеним ним доводам, чим порушив вимоги чинного законодавства та положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши суддю-доповідача, думки засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги з доповненнями до неї у повному обсязі з наведених мотивів, прокурора про законність, обгрунтованість та вмотивованість ухвали суду першої інстанції і відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не належать.

За змістом ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

За результатами апеляційного перегляду ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2021 встановлено наступне.

Вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 ОСОБА_7 засуджений за ст. 17 ч. 2 ст. 81, ст. 17 ч. 2 ст. 117, ч. 2 ст. 196-1, ч. 2 та ч. 3 ст. 142, ст. 208, п.п. «а», «е», «з» ст. 93 КК України 1960 року, на підставі ст. 42 КК України 1960 року, до смертної кари розстрілу з конфіскацією майна.
03.03.1998 ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
Постановою Черкаського обласного суду від 01.06.2000 призначене ОСОБА_7 за вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 покарання у виді смертної кари розстрілу замінено на довічне позбавлення волі в тюрмі із суворим режимом з конфіскацією всього майна.
10.10.2000 ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України постанову Черкаського обласного суду від 01.06.2000 залишено без змін.
За змістом клопотання ОСОБА_7 , що було предметом розгляду судом першої інстанції в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України та заявлених ним апеляційних вимог, останній порушує питання про застосування до нього положень ст. 80 КК України 1960 року та звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, який наразі не звернутий до виконання.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України 1960 року, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання.
Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством.
Обвинувальний вирок це рішення суду про застосування до винного покарання, в якому визначається його конкретний вид і розмір. Причому при застосуванні ст. 80 КК мається на увазі обвинувальний вирок, який набрав законної сили, але не спрямований на виконання або звернений до виконання, але не реалізований повністю або частково.
Виконання вироку - завершальна стадія кримінального процесу, в якій відбувається реалізація вироку, що набрав законної сили, а також вирішення судом питань, що виникають при зверненні вироку до виконання й у процесі самого виконання.
Набрання вироком законної сили є обов`язковою умовою його виконання, тому що тільки вирок, який набрав законної сили, є підставою для відбування кримінального покарання і виконання всіх інших рішень суду, сформульованих у вироку.
За змістом ч. 1 ст. 401 КПК України 1960 року, вирок апеляційного суду набирає законної сили після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено КПК України 1960 року.
Вирок, що набрав законної сили, набуває властивості виключності та обов`язковості.
З досліджених даних вбачається, що вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997, яким за сукупністю злочинів ОСОБА_7 засуджено до смертної кари з конфіскацією всього майна та постанова Черкаського обласного суду від 01.06.2000, якою призначене ОСОБА_7 покарання за вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 замінено на довічне позбавлення волі в тюрмі із суворим режимом з конфіскацією всього майна, набрали законної сили.
Матеріали провадження містять дані про те, що за № 2-41/97 від 18.09.2001 Черкаський обласний суд повідомив начальника СІЗО № 30 м. Черкаси про набрання вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання, за яким його засудженого до довічного позбавлення волі із суворим режимом, законної сили 10.10.2000 з перерахуванням останнього, який тримається під вартою, за слідчим ізолятором.
Частинами 1 та 2 ст. 404 КПК України 1960 року передбачено, що вирок, який набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.
Дійсно, матеріали кримінальної справи та особової справи на засудженого ОСОБА_7 не містять документ, що мав би назву «розпорядження про виконання обвинувального вироку», разом з цим містять супровідний лист ВСУ, яким направлені установі попереднього ув`язнення для виконання копії ухвали від 10.10.2000 про залишення без змін постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000, якою призначене ОСОБА_7 покарання за вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 замінено на довічне позбавлення волі та повідомлення Черкаського обласного суду від 18.09.2001 начальнику СІЗО № 30 м. Черкаси про набрання вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 щодо ОСОБА_7 , засудженого до довічного позбавлення волі із суворим режимом, законної сили.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення вироку до виконання полягає не лише у видачі розпорядження про виконання обвинувального вироку, на чому наполягає засуджений, а у комплексі дій, до яких входить і безпосередня реалізація судового рішення в даному випадку визначення місця відбування покарання, переведення засудженого із слідчого ізолятора до виправної колонії певного типу тощо. В даному випадку вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 запобіжний захід ОСОБА_7 залишено тримання під вартою. З дати затримання ОСОБА_7 перебував під вартою і після набрання вироком законної сили направлений в місця позбавлення волі для відбування покарання. Наведене вказує на те, що після набрання вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 законної сили він звернутий до виконання і виконується.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обвинувальний вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі, набрав законної сили 10.10.2000, тобто в день залишення без змін судом касаційної інстанції постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000, якою призначене засудженому покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі, і у законний спосіб звернутий до виконання, тому підстави для застосування строку давності виконання обвинувального вироку, відсутні.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що повідомлення про набрання вироком законної сили та розпорядження про виконання обвинувального вироку є різними документами, були предметом оцінки судом першої інстанції, що знайшло своє відображення в оскаржуваній ухвалі. Зокрема, судом обґрунтовано зазначено, що КПК України 1960 року, на підставі якого вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 звернений до виконання, не регламентує змісту розпорядження суду про приведення вироку до виконання, тому наявне в матеріалах особової справи на засудженого ОСОБА_7 повідомлення, адресоване адміністрації установи, де останній утримувався, про набрання вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 щодо ОСОБА_7 законної сили по своїй суті та за змістом є розпорядженням про виконання обвинувального вироку.

Щодо посилань ОСОБА_7 на те, що повідомлення про набрання вироком законної сили виготовлено на бланку не існуючої держави Українська Радянська Соціалістична Республіка, з помилковим посиланням на набрання вироком законної сили 10.03.2000, замість 03.03.1998 та мірою покарання довічне позбавлення волі, замість - смертна кара, колегія суддів виходить з наступного.

Дійсно повідомлення про набрання вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 законної сили виготовлено на бланку з посиланням на УРСР Міністерство юстиції, разом з цим містить найменування органу, який його видав Черкаський обласний суд, а підпис заст. голови суду завірений гербовою печаткою, що виключає сумніви в його легітимності.

З матеріалів провадження вбачається, що вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997, в силу вимог КПК України 1960 року, набрав законної сили 03.03.1998 після його перегляду судом касаційної інстанції. Разом з цим, оскільки призначене ОСОБА_7 покарання у виді смертної кари постановою Черкаського обласного суду від 01.06.2000 було замінено на довічне позбавлення волі, то вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1998 в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, набрав законної сили 10.10.2000, тобто після перегляду судом касаційної інстанції постанови від 01.06.2000, що узгоджується зі змістом повідомлення Черкаського обласного суду від 18.09.2001.

Законність вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 щодо ОСОБА_7 , в тому числі щодо призначеного покарання у виді смертної карти та постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000, якою призначене за вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 покарання замінено на довічне позбавлення волі, була предметом перевірки судом касаційної інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх повторної перевірки під час перегляду рішення суду першої інстанції за результатами розгляду клопотання в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду, в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

З огляду на наведене, підстави для скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2021, яка відповідає критеріям, передбаченим ст. 370 КПК України, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 з доповненнями, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді