Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/22/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0004409 від 15.04.2017 року за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кірорвоград від 27.12.2018 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дельфинівка Ульянівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, працюючого на ОКВП «Дніпро-Кіровоград» машиніст насосної станції, одруженого, з повною загальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнуто на користь ОСОБА_8 з ПрАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» 36723 грн. 05 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди здоров`ю, 99500 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоду заподіяної майну та 1836 грн. 15 коп. моральної шкоди, з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 50424 грн. 47 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та з ОСОБА_9 8163 грн. 85 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 9902 грн. 30 коп.
В порядку ст. 100 КПК України визначено долю речових доказів.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційних скаргах:

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині вирішення цивільного позову, а саме стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_9 , у зв`язку із неправильним застосуванням вимог законодавства України про цивільну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким стягнути моральну шкоду на користь потерпілого в сумі 8163 грн. 85 коп. з власника джерела підвищеної небезпеки ОКВП «Дніпро-Кіровоград». В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вважає, що суд першої інстанції проігнорував вимоги ЦК України та ППВСУ, та невірно вирішив цивільний позов і тому вирок в цій частині підлягає скасуванню. Зважаючи на вимоги ст. 1172 ЦК України про те, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, слід стягнути як матеріальну так і моральну шкоду на користь потерпілого з ОКВП «Дніпро-Кіровоград», який є роботодавцем водія та власником даного джерела підвищеної небезпеки (автомобіля), і який несе відповідальність за шкоду, заподіяну діями його працівника та такого джерела.
Потерпілий ОСОБА_8 просить просить скасувати вирок районного суду в частині призначеного покарання та в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, а заявлений позов в частині стягнення моральної шкоди задовольнити, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_7 98031,10 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 протягом майже всього розгляду справи винним себе не визнавав, визнав вину лише після дослідження всіх доказів та перед ухваленням вироку.
Після вчинення неправомірних дій обвинувачений жодного разу не намагався будь-яким чином допомогти йому, як потерпілому, не надавав та не відшкодував заподіяну ним шкоду, жодного разу не цікавився його здоров`ям, не вибачився за них.
Крім того, стосовно заявленої позовної вимоги про стягнення, моральної шкоди обвинувачений вказав, що нічого платити не буде, так як за нього такі виплати має сплатити страхова компанія та підприємство, на якому він працює.
А тому, на думку апелянта ОСОБА_9 не усвідомив свою провину, не зробив належних висновків та в його діях не було дійового каяття.
При відсутності пом`якшуючих обставин є не зрозумілим рішення суду стосовно призначення покарання без призначення додаткового покарання.
Крім того, необґрунтованим є розмір стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, оскільки він тривалий час знаходився на лікуванні, відчував дуже сильний фізичний біль, переніс декілька хірургічних втручань, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху.
Він втратив можливість працювати, проводити відпочинок із своїми рідними, втратив можливість організувати літній відпочинок в 2017 та в 2018 роках, так як був змушений перебувати в лікарні, переносити операції та витримувати болісні та неприємні лікувальні процедури.
До теперішнього часу він не може повноцінно ходити, вимушений проходити медичне лікування, діагностичні процедури та потребує в подальшому проведенні ще декількох хірургічних втручань на ногах. Впродовж всього періоду лікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, неможливість самостійного руху, залежність від оточення).
При цьому, обвинувачений продовжував жити та працювати в звичному режимі, оскільки жодні заходи кримінального забезпечення відносно нього застосовані не були, жодні дії, які на виправлення наслідків, які настали через його дії, він не здійснював, станом його здоров`я навіть не цікавився.

Короткий зміст суті справи:
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винними у порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.
15 квітня 2017 року близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 2411», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОКВП «Дніпро-Кіровоград», рухаючись по вул. Холодноярській, зі сторони вул. Олександрійське Шосе, у напрямку вул. Делегатської в м. Кропивницькому, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.4, 1.5 ПДР України, згідно яких:
п.1.4. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила
п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
наближаючись до заїзду на територію насосної станції ОКВП «Дніпро-Кіровоград», яка розташована по ліву сторону по ходу руху транспортного засобу, проявив власну необережність та недбалість до елементарних вимог забезпечення безпеки дорожнього руху, чим порушив вимоги п.п. 2.3. (б,д) ПДР України, згідно яких:
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
В подальшому ОСОБА_9 рухаючись по вказаній ділянці дороги, проявивши неуважність та не впевнившись в безпеці свого руху, тим самим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України, згідно яких:
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 10.3 У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися
п. 10.4 Перед поворотом ... ліворуч... водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку...
виконуючи маневр вліво з не крайнього лівого положення відповідно до вимог п. 10.6 ПДР України, згідно яких:
п. 10.6. Якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.
не переконався у відсутності транспортного засобу, який рухався лівіше, тобто ближче до середини проїзної частини, якого він об`єктивно та завчасно мав можливість виявити, тим саме не відмовився від виконання маневру, при цьому не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та не надав йому переваги у русі, а навпаки розпочав поворот ліворуч, тим саме своїми діями створив небезпеку для руху водію мотоцикла Ноndа ХL 1000 V VАRАDЕRО, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , у наслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів. В результаті ДТП водій мотоцикла Ноndа ХL 1000 V VАRАDЕRО, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №617 від 22.05.2017 р. відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.
Під час судового засідання захисником-адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставіч.1 ст. 49 КК України, зазначила, що з моменту вчинення злочину минуло три роки, що є підставою для закриття провадження у справі по закінченню строків давності.
Обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності йому роз`яснені та зрозумілі, що зазначені підстави є нереабілітуючими, тобто не свідчать про його виправдання, оскільки провадження припиняється внаслідок збігу строку давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочин.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав подане клопотання строни захисту та просив звільнити від кримінальної відповідальності, потерпілого ОСОБА_8 та в його інтересах представника ОСОБА_11 , які залишили вирішення заявленого клопотання на розсуд суду, думку прокурора, який підтримав подане клопотання строни захисту та просив вирок суду скасувати, провадження по справі закрити по закінченню строків давності, перевіривши матеріали кримінального провадження та врахувавши доводи клопотання, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Діяння ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Приймаючи до уваги те, що стороною захисту заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, яке повністю підтримано в судовому засіданні самим обвинуваченим, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Апеляційним судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_9 було вчинено 15.04.2017.
При цьому, порівняльний аналіз положень ст.ст. 12, 49, ч.1 ст.286 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_9 , та в чинній редакції, свідчить про те, що чинна редакція закону не поліпшує становище обвинуваченого, тому апеляційний суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в редакції, що діяла на момент вчинення злочину, яке інкримінуються обвинуваченому.
Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення цього злочину, передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк трьох років або без такого.
Таким чином, вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення злочину, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно, з моменту вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, минуло більше трьох років.
Обставини, передбачені ч.2, 3 ст.49 КК України, за наявності яких перебіг давності зупиняється, або переривається, апеляційним судом не встановлено.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_9 , не відносяться до категорії злочинів, передбачених ч.5 ст.49 КК України, у разі вчинення яких давність не застосовується.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26. 02. 2019 у справі № 309/1201/15-к).
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальною відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Апеляційним судом встановлені підстави звільнення, що обвинувачений ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За таких обставин, клопотання захисника підлягає задоволенню, оскаржений вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає скасуванню, обвинувачений ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України в редакції № 586-VI, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, кримінальне провадження №0004409, внесене до ЄРДР 15.04.2017, за обвинуваченням ОСОБА_9 підлягає закриттю.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.
Проаналізувавши вимоги ст.128 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явленний у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_8 у зв`язку із закриттям кримінального провадження підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє права позивача на звернення до суду за захистом порушеного права в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 49, 284, 286, 288, 370-372, 374, 376, 379, 404, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності в кримінальному провадженні №0004409 від 15.04.2017, стосовно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України задовольнити.
Вирок Кіровського районного суду м. Кірорвоград від 27.12.2018 року стосовно ОСОБА_9 скасувати.
ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження №0004409, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 15.04.2017, відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, закрити.
Цивільний позов ОСОБА_8 - залишити без розгляду.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню віднести на рахунок держави.
Речові докази: мотоцикл Ноndа ХL 1000 V VАRАDЕRО, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити останньому, як власнику;
автомобіль «ГАЗ 2411», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання представнику ОКВП «Дніпро-Кіровограда» ОСОБА_12 , залишити ОКВП «Дніпро-Кіровограда», як власнику.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2