Провадження №1-кп/521/878/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 02.11.2020 року за № 0000602, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Григорівка Братського району Миколаївської області, має середню спеціальну освіту, працює без укладення трудового договору, не одружений, не судимий, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 31.10.2020 року приблизно о 23 годині, надаючи послуги таксі на автомобілі марки «КІА» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозив п`ятьох пасажирів, серед яких був потерпілий ОСОБА_7 , з адреси: АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 вийшов з автомобіля біля будинку № 57 по вул. Райдужна, але забув в салоні таксі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8 Pro» темно-зеленого кольору, у чохлі червоно-коричневого кольору.

Виявивши відсутність телефону, ОСОБА_7 зателефонував пасажирці таксі, що продовжувала поїздку в автомобілі під керуванням ОСОБА_5 , і та повідомила, що виявила телефон на передній панелі салону автомобіля.

Після цього ОСОБА_5 відповів на телефонний дзвінок ОСОБА_7 , який просив повернутися разом з телефоном. З метою привласнення телефону та обернення на свою користь, шляхом введення в оману потерпілого, ОСОБА_5 запевнив його, що привезе за обумовленою адресою і поверне телефон. Однак, доводячи свій умисел до кінця, після доставлення пасажирки до місця її мешкання по АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 не повернувся до ОСОБА_7 за обумовленою адресою, а заволодів шляхом обману зазначеним мобільним телефоном вартістю 5404,98 грн., з чохлом та сім-карткою мобільного оператора, які не представляють цінності для потерпілого, завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і показав, що працює таксистом. 31.10.2020 року ввечері через мобільний додаток прийняв замовлення та забрав з вул. Ак. Сахарова у м. Одеса п`ятьох пасажирів. На прохання одного з пасажирів - потерпілого ОСОБА_7 , він поставив його мобільний телефон на підзарядку, розмістивши на передній панелі автомобіля. Однак, виходячи з автомобіля, ОСОБА_8 забув телефон і пізніше зателефонував пасажирці, яка продовжувала поїздку. Дівчина повідомила потерпілого, що телефон знаходиться в салоні автомобіля. Тоді ОСОБА_8 зателефонував на свій телефон, він (обвинувачений) відповів і запевнив, що поверне майно того ж дня, домовившись про місце зустрічі. Однак, фактично він вирішив телефон не повертати, на зустріч з потерпілим не поїхав, натомість передав викрадений телефон своєму знайомому для видалення з пристрою інформації, щоб користуватися ним самому. У скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази сторони обвинувачення на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінального правопорушення, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, працює без укладення трудового договору, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходило скарг а його поведінка Красносільською сільською радою не розглядалася.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину і надав правдиві показання про обставини скоєння кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинено кримінальний проступок, особу винного, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді громадських робіт.

Суд вважає за можливе не застосовувати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України речовий доказ мобільний телефон у чохлі, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , необхідно залишити йому ж.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувати.

Речовий доказ мобільний телефон у чохлі, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити йому ж.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1