Справа № 738/391/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/495/21
Категорія - ч.2 ст. 125 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відео конференції з Менським районним судом Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000018 від 01 березня 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року,

щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, інваліда 3 групи, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз Менським районним судом Чернігівської області 18 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу та 04 березня 2021 року за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року 11 місяців обмеження волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_9 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, приєднано покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2020 року і за сукупністю вироків остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді двох років обмеження волі та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що 24 лютого 2021 року, близько 22 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , маючи не зняту та не погашену судимість, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків, переслідуючи мету вчинення насильницьких дій, умисно облив окропом з кружки члена своєї сім`ї брата ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків правого ліктьового суглобу, правого стегна, поперекової ділянки І ступеня, загальною площею 7-8 %, які у відповідності до висновку експерта №21 від 06.03.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень,що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, вчинив таким чином у відповідності до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство у сім`ї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, допитати потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , вирок суду скасувати, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням кримінального закону, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України.

Під час досудового слідства і в судовому засіданні він надавав пояснення про те, що сварки між ним та братом не було, коли він повернувся додому, то брат лежав на дивані. Оскільки він захотів чаю, то налив в чашку окріп і йшов через кімнату, перечепився та випадково окріп з чашки вилився на брата. Виливати окріп на брата навмисно він не хотів, а тим більше не хотів таким чином спричинити йому тілесні ушкодження.

Не заперечує, що між ним та братом давно існують неприязні стосунки і він неодноразово вчиняв неправомірні дії по відношенню до брата, за що і притягувався до кримінальної відповідальності, але він завжди визнавав свою провину. У даній ситуації він дійсно не мав наміру спричиняти тілесні ушкодження потерпілому, тому в його діях немає складу кримінального правопорушення.

Звертає увагу, що потерпілий підтвердив, що сварок того дня між ними не було і він не бачив яким чином на нього вилився окріп. Свідок у справі, його мати, перебуває з ним у неприязних відносинах та надала неправдиві показання проте, що між братами був скандал, а також невірно зазначила за яких обставинах та яким чином окріп був вилитий на потерпілого. При цьому, свідок надавала загальні показання, а на конкретні питання вказувала, що вже нічого не пам`ятає.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката, який підтримав доводи апеляційної скарги свого підзахисного про необережне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що не утворює складу кримінального правопорушення, потерпілого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на навмисний характер дій його брата, обвинуваченого у справі, допитавши свідка ОСОБА_10 , прокурора, яка заперечувала проти доводів сторони захисту, просила про залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_9 повідомлений про день і час апеляційного розгляду справи. Проводити апеляційний розгляд в його присутності не просив, його явка не визнавалася обов`язковою, оскільки апеляційна скарга подана на звільнення від кримінальної відповідальності за необережне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження між рідними братами обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_7 тривалий час існують неприязні відносини.

Із звукозапису судових засідань вбачається, що обвинувачений перед судом не зміг стримувати свою агресію проти рідного брата, у присутності свого захисника та прокурора ОСОБА_9 дозволяв нецензурні висловлювання в бік потерпілого та погрози, у зв`язку з чим головуючий був змушений оголошувати перерву у судовому засіданні.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_9 не заперечував, що саме від його дій потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді опіків, проте вказував, що вилив чай випадково, перечепився через поріг і падаючи, вилив його на брата, чого не хотів робити, це сталося випадково.

Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив той факт, що лежав на ліжку, коли 24 лютого 2021 року брат облив його окропом, при цьому про умисність дій обвинуваченого знає зі слів матері, оскільки сам лежав обличчям до стінки і не бачив обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_9 не міг перечепитись, так як пороги неподалік місця розташування ліжка, відсутні.

Допитана повторно свідок ОСОБА_10 підтвердила, що її син ОСОБА_9 , у стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно та застосовує фізичну силу по відношенню до неї та до брата. 24 лютого 2021 року її син ОСОБА_11 повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння, попросив чаю, вона закип`ятила воду і думала, що він буде пити, а він взяв і з розмаху вилив окріп на брата, який лежав на дивані.

Розбіжності у показаннях свідка ОСОБА_10 в частині сидів чи лежав потерпілий в момент нанесення йому тілесних ушкоджень, є несуттєвими.

Свідок є особою похилого віку, яка тривалий час з певною періодичністю зазнає фізичного насилля з боку власного сина, обидва її сини між собою перебувають у конфліктних відносинах та регулярно сваряться, що не виключає можливість свідка переплутати певні моменти щодо часу виникнення словесних сварок між братами, на що звертала увагу сторона захисту, як на доказ неправдивості показань ОСОБА_10 , з чим не може погодитися колегія суддів.

Перебування свідка у постійному стресову стані (що підтверджується її висловлюваннями під час допиту в суді першої інстанції та поведінкою обвинуваченого) виправдовують деякі неточності у наданих показаннях, яким у цілому не довіряти, колегія суддів, не має законних підстав.

З рапорту чергового ВП №1 Корюківського РВП ГУНП у Чернігівській області убачається, що до Менської міської лікарні працівниками поліції був доставлений ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ) з термічним опіком правого ліктьового суглобу, правого стегна та поперекового відділу хребта. Був тверезий (а.с.29)

Наявність причинного наслідкового зв`язку між заподіянням тілесних ушкоджень та подією, що мала місце 24 лютого 2021 року, підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 21 від 06 березня 2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків правого ліктьового суглобу, правого стегна, поперекової ділянки І ступеню, загальною площею 7-8 %, що могли утворитися від місцевої дії високої температури в тому числі окропу, та які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. (а.с. 45-46)

Як убачається з протоколів проведення слідчого експерименту від 04 березня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , відеозаписів до них, свідок та потерпілий на місці події детально розповіли та показали, яким чином 24 лютого 2021 року ОСОБА_9 облив брата окропом, внаслідок чого у потерпілого виникли тілесні ушкодження. Результати слідчого експерименту вказують на умисний характер дій обвинуваченого та повністю спростовується його версію про необережне виливання окропу на потерпілого (а.с. 137, 138).

Аргументи обвинуваченого, що коли він раніше наносив тілесні ушкодження брату, то завжди визнавав свою вину, а у даному випадку не визнає провини через те, що діяв не умисно, не заслуговують на довіру. З матеріалів справи убачається, що за останній час ОСОБА_9 втретє притягується до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, чітко усвідомлює, що у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання пов`язане із обмеженням волі, а тому його заперечення розцінюються судом як намір уникнути покарання.

Аналіз зібраних доказів, показання потерпілого, свідка, очевидця події, судово-медичні данні, вказують на умисний характер дій ОСОБА_9 та доведеність обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого кримінального проступку, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої вину обставин, з урахуванням даних про попередні притягнення до кримінальної відповідальності, за сукупністю двох вироків призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення винного, попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо ОСОБА_9 судового рішення, не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15