УХВАЛА
Іменем України

18.05.2021 Справа №607/8412/21 Провадження № 1-кс/607/2715/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 05.05.2021 про відмову у визнанні потерпілим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002900 від 24.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

УСТАНОВИВ:
14.05.2021 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із вказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 05.05.2021 про відмову у визнанні потерпілим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00002900 від 24.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Скарга мотивована тим, що СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні. Постановою слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 05.05.2021 в залученні ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0002900 як потерпілого відмовлено. Скаржник зазначає, що у межах цього кримінального провадження попередньо були винесені уже дві постанови про відмову у визнанні його потерпілим від 18.01.2021 та від 13.03.2021, які в подальшому були скасовані ухвалами слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду.
Скаржник вважає, що постанова від 05.05.2021 про відмову у визнанні його потерпілим прийнята з порушеннями вимог закону, без належного з`ясування обставин справи. Також зазначає, що він зазнав матеріальної шкоди, так як за розпорядженням міського голови № 319-к від 09.09.2014 на нього неправомірно накладене дисциплінарне стягнення у виді догани. Вказане призвело до депреміювання ОСОБА_3 і ним упущена вигода, яка полягає у позбавленні права на отримання премії нарівні з іншими працівниками. Крім матеріальної шкоди, на думку скаржника, він зазнав моральних страждань, пов`язаних із вчиненням щодо нього службового тиску. За таких підстав скаржник вважає постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні протиправною та необґрунтованою, а тому просить скаргу задовольнити, постанову скасувати та визнати його потерпілим.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги та просив скаргу задовольнити з викладених у ній підстав. Додатково пояснив, що відомості до ЄРДР у цьому кримінальному провадженні внесені за його заявою, а відтак у даному кримінальному провадженні він є заявником. Проте він жодного разу не викликався слідчим для проведення допиту. Також зазначив, що хоча провадження розпочате у 2016 року, однак заяву про визнання його потерпілим ОСОБА_3 подав лише у 2021 році. Вказав, що такі обставини зумовлені тим, що до 2021 року йому надавали усю інформацію про хід досудового розслідування, а на даний час слідчий не бажає надавати таку інформацію, оскільки він не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні. Пояснив, що йому відомо про обставини вчинення кримінального правопорушення, він бажає надавати слідчому пояснення та докази, а також зацікавлений, щоб у межах даного кримінального провадження було прийняте законне рішення.
У судове засідання слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги, не з`явилась без повідомлення про причини неприбуття.
Вказане згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши зміст скарги та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку, що у скарзі слід відмовити з таких підстав.
Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, слідчий суддя встановив, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002900 від 24.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

14.04.2021 ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 з заявою про залучення його до участі у цьому провадженні як потерпілого.

18.01.2021 постановою слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП у Тернопільській області у заяві ОСОБА_3 відмовлено. 26.02.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області дану постанову скасовано, зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні та повідомити заявника про результати.

10.03.2021 слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_4 повторно винесено постанову про відмову у залученні ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0002900 від 24.08.2016 як потерпілого. 06.04.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вказану вище постанову скасовано, зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні та повідомити заявника про результати.

Вказані постанови слідчого від 18.01.2021 та від 10.03.2021 були скасовані з підстав їх невмотивованості, так як слідчим не зазначено, з яких підстав він прийшов до висновку про не завдання ОСОБА_3 ні майнової, ні моральної шкоди у цьому кримінальному провадженні.
Разом з тим постановою слідчого від 05.05.2021 у заяві ОСОБА_3 про визнання його потерпілим було втретє відмовлено. Мотивуючи свою постанову, слідчий зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано фізичної, моральної чи майнової шкоди. При цьому слідчий знову прийшов до переконання, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не завдано ні майнової, ні моральної шкоди.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Так, згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Системний аналіз даних норм права дає підстави вважати, що достатньою підставою для виникнення у особи прав і обов`язків потерпілого є, зокрема подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого. При цьому умовою для прийняття слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілими є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, визначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Так, у своїй постанові від 05.05.2021 слідчий ОСОБА_4 вказала, що даним кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 не завдано ні майнової, ні моральної шкоди.

Як вбачається із матеріалів, доданих до скарги, відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0002900 внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, за фактом привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. Тобто потерпілим від вчинення даного кримінального правопорушення може бути особа, майно якої привласнене чи розтрачене.

Разом з тим будь-яких доказів, які б підтверджували, що відносно ОСОБА_3 було вчинене кримінальне правопорушення, яке полягає у привласненні чи розтраті належного йому майна, яке було ввірене іншій особі чи перебувало її віданні, слідчому судді надано не було, а також вказане не було доведено скаржником у судовому засіданні.

Так само про такі обставини ОСОБА_3 не вказав і у своїй заяві від 14.01.2021 про залучення його до цього провадження як потерпілого.

Також скаржник зазначив, що відносно нього здійснювався службовий тиск та були вчинені неправомірні дії посадовими особами Управління у справах сім`ї, молодіжної політики і спорту, які полягали в накладенні на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що призвело до депреміювання. Вказане, як зазначив ОСОБА_3 , спричинило йому моральні страждання.
Проте такі дії службових осіб, про які вказав ОСОБА_3 , не охоплюються змістом ч. 1 ст. 191 КК України і не становлять собою об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 звертався із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про неправомірні дії службових осіб Управління у справах сім`ї, молодіжної політики і спорту, які були спрямовані особисто відносно ОСОБА_3 , та що у цьому провадженні такі відомості були внесені до ЄРДР, слідчому судді надано не було.
Відтак слідчий суддя не може погодитися із доводами ОСОБА_3 про те, що кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 191 КК України, ОСОБА_3 спричинена будь-яка шкода у розумінні ст. 55 КПК України, ст. 22, 23 ЦК України. Такий висновок ґрунтується на відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про завдану шкоду.
Більше того, як встановлено слідчим суддею, відомості до ЄРДР у цьому кримінальному провадженні внесені ще у 2016 році. Проте із заявою про визнання його потерпілим у цьому провадженні ОСОБА_3 звернувся лише 14.01.2021. Як пояснив сам ОСОБА_3 , він обізнаний про обставини вчинення кримінального правопорушення та бажає давати з цього приводу пояснення, а також він зацікавлений у прийняті законного рішення за наслідками проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та бажає отримувати інформацію про хід такого розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Так, відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 , а відтак останній набув статусу заявника у межах даного кримінального провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 60 КПК України заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Відтак з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що ОСОБА_3 має право надавати пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, долучати будь-які речі і документи на підтвердження своєї заяви з метою прийняття за наслідками досудового розслідування законного та обґрунтованого рішення.
Вказане у сукупності свідчить, що основною метою ОСОБА_3 , досягнути якої він прагне внаслідок визнання його потерпілим у цьому провадженні, є саме можливість надавати свої пояснення та бути обізнаним про хід досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Проте така мета може бути досягнута і внаслідок реалізації прав, наданих ОСОБА_3 як заявнику та не потребує додаткового набуття останнім статусу потерпілого.
За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що постанова слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 05.05.2021 про відмову у визнанні потерпілим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002900 від 24.08.2016 ухвалена нею відповідно до положень ст. 55, 110 КПК України, а скарга ОСОБА_3 не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 9, 55, 303, 306, 307, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У скарзі ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 05.05.2021 про відмову у визнанні потерпілим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002900 від 24.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1