Номер провадження: 11-кп/813/1406/21
Номер справи місцевого суду: 521/8715/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000791 від 19.03.2020 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 25.03.2021, відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на даний час відбуває покарання та перебуває в ДУ «ОВК №14», раніше неодноразово судимого, з них останній раз:
- 19.03.2015 Білгород-Дністровським міськрайсудом Одеської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі;
- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді 2 (двох ) років обмеження волі.
Відповідно до ч.1 п. б) ст.72 КК України визначено перевести призначене покарання в більш суворий вид покарання, з такого співвідношення: один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання визначено частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області, яка становить 1 (один) рік 3 (три) місяці та остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один ) рік та шість місяців.
Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 25.03.2021.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 18.03.2020 приблизно о 16 год. 30 хв., під час відбуття покарання в ДУ «ОВК №14» за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 2-а, знаходячись у прогулянковому подвір`ї локальної дільниці № 5 ДУ «ОВК №14», придбав шляхом знахідки згорток, в якому знаходилась речовина рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, після чого, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою подальшого особистого вживання, помістив згорток з наркотичним засобом - канабісом, до правої кишені одягнутих на ньому штанів, та став незаконно зберігати при собі наркотичний засіб канабіс, масою у висушеному стані 8,84 грами, для власного вживання, без мети збуту.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що вирок суду є незаконним та надто суворим, посилаючись на наступне:
- судом 1-ої інстанції не було взято до уваги той факт, що після знаходження згортку він мав намір віддати його працівникам установи добровільно, однак оскільки не міг самовільно вийти з локальної дільниці працівники установи самі прийшли і він добровільно його віддав;
- судом не було взято до уваги стан його здоров`я, той факт, що він хворіє гепатитом С;
- судом не було взято до уваги той факт, що він має матір похилого віку, крім того, під час відбування покарання він працює в промисловій зоні, має не одне заохочення.
За таких обставин, ОСОБА_7 просив скасувати вирок суду і ухвалити новий, більш м`який, справедливий та законний вирок.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 , не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом 1-ої інстанції та просили призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи те, що висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно призначеного покарання апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції, пославшись на положення ст. 65 КК України зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винуватого, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд першої інстанції визнав щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання згідно з положеннями ст. 67 КК України судом першої було визнано рецидив злочину.
Судом 1-ої інстанції також було враховані відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, дітей не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має задовільний стан здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання судом 1-ої інстанції також було враховано ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання за попереднім виром в місцях позбавлення волі продовжив злочинну діяльність, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Що стосується доводів обвинуваченого відносно того, що під час відбування покарання він працює в промисловій зоні та має заохочення, апеляційний суд зауважує, що стороною захисту не було надано відомостей на підтвердження вказаних доводів.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що він має матір похилого віку, апеляційний суд приймає їх до уваги, разом з тим, враховуючи вищенаведені обставини, зауважує, що вказана обставини не є безумовною підставою для призначення менш суворого покарання.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а призначене судом 1-ої інстанції покарання вмотивованим, таким, що узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є необхідним для виправлення ОСОБА_7 , у зв`язку з чим не вбачає підстав для зміни оскарженого вироку.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 25.03.2021, яким ОСОБА_7 визнаний винуватиму вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4