Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 липня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000163 за апеляційними скаргами прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2020 року у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Буча, Києво-Святошинського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє 17.02.2017 вироком Ірпінського районного суду Київської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, звільнений 04.03.2019 умовно-достроково від відбуття покарання на строк 11 місяців 5 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Буча, Києво-Святошинського району Київської області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2020 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та виправдано його на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України.

Цим же вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.187 КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст.263 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією майна;

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.187 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 постановлено рахувати з 04 березня 2020 року. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 березня 2020 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо кожного з них до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Також судом постановлено:

стягнути в рівних частинах з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати у справі на залучення експертів для проведення судово-трасологічної і дактилоскопічної експертиз по 785 грн. 05 коп.;

стягнути з ОСОБА_7 - процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судово-балістичних експертиз на загальну суму 2 512 грн. 16 коп.

Арешт, накладений 06.03.2020 ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області на майно, вилучене в ході затримання у кримінальному провадженні №0000163 скасовано.

Судом вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно цього вироку ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , перебуваючи у м.Ківерці Волинської області, попередньо, тобто до початку вчинення злочину, домовившись про спільне його вчинення, 04 березня 2020 року близько 17 год. 50 хв., з метою незаконного заволодіння чужим майном, прийшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться на АДРЕСА_3 .

Перебуваючи поряд з вказаним магазином ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , остаточно узгодили план вчинення розбійного нападу, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, та розподіливши між собою ролі, приступили до його вчинення.

Маючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій,

передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, того ж дня
близько 18 год., ОСОБА_7 і ОСОБА_8 увійшли до магазину, у якому на той час працювала продавчиня ОСОБА_11 . ОСОБА_8 , з метою дезорієнтації продавця ОСОБА_11 , попросив її подати йому алкогольний напій, під час чого, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, відразу заліз обома ногами на дерев`яний прилавок, який відокремлює частину приміщення магазину з обмеженою зоною, а саме робочою зоною продавця, та перелізши через нього на іншу сторону, рукою відкрив шухляду в столі прилавка, доступ до якої сторонніх осіб обмежено, у якій знаходилися гроші у сумі близько 700 гривень, отримані в результаті реалізації товарів у магазині, відкрито заволодів ними. У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу на незаконне відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 умисно штовхнув ОСОБА_11 , яка перебувала за прилавком магазину, внаслідок чого вона впала на підлогу, і дістав пістолет із маркуванням «Carrera GTR 77» заводський номер НОМЕР_1 , який згідно висновку судово-балістичної експертизи № 74 від 19.03.2020 є короткоствольною гладкоствольною нестандартною вогнепальною зброєю, придатною для пострілів, переробленою із стартового пістолета марки «Carrera GTR 77» заводський номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., шляхом внесення конструктивних змін, та який був споряджений шістьма пістолетними

патронами калібру 9 мм Р.А., придатними для стрільби, які виготовлені саморобним
способом, з використанням капсульованих гільз промислового способу виготовлення, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, що виразилось у демонструванні вказаного вище пістолету, а також висловлюваннях погрози потерпілій застосувати його, що підтвердилося здійсненням демонстративного пострілу, які вона сприйняла як реальні до виконання, умисно, незаконно та відкрито для потерпілої ОСОБА_11 зірвав з її шиї ювелірну прикрасу у вигляді ланцюжка, виконаного зі сплаву металу жовтого кольору (медичного золота), вартістю 300 гривень, та спільно із ОСОБА_8 , який весь цей час перебував в магазині поблизу дверей біля прилавка, покинули дане приміщення.

Після цього з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зникли з місця вчинення злочину у невідомому напрямку і намагались покинути територію міста Ківерці, однак були затримані працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, який супроводжувався погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у сховище, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України.

04 березня 2020 року, о 21 год. 30 хв., в м. Ківерці, по вул. Відродження, неподалік житлового будинку № 1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, в ході особистого обшуку якого, працівниками Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області, було виявлено та вилучено пістолет із маркуванням «Carrera GTR 77» заводський номер НОМЕР_1 , який згідно висновку судово-балістичної експертизи № 74 від 19.03.2020 є короткоствольною гладкоствольною нестандартною вогнепальною зброєю, придатною для пострілів, переробленою із стартового пістолета марки «Carrera GTR 77» заводський номер НОМЕР_1 ,

калібру 9 мм Р.А., шляхом внесення конструктивних змін, а саме видалення заглушки
каналу ствола, заглушенням газовідвідного отвору, який був споряджений п`ятьма
патронами, які згідно вказаного вище висновку експертизи належать до боєприпасів і є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., що виготовлені саморобним способом,

з використанням капсульованих гільз промислового способу виготовлення від
шумових патронів калібру 9 мм Р.А.К. YAS GLD металевих зарядів та еластичних
куль калібру 9 мм Р.А., для стрільби придатні, які ОСОБА_7 , 04.03.2020 перебуваючи у м. Ківерці Волинської області, всупереч вимогам Інструкції «Про порядок
виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», яка затверджена наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, незаконно придбав шляхом передачі від невстановленої органом досудового розслідування особи, безпосередньо при собі носив та зберігав без передбаченого законом дозволу до 21 год. 30 хв. 04.03.2020, тобто до моменту вилучення працівниками поліції.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, носінні, зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 просить суд вказаний вирок в частині призначення ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.187 КК України скасувати, а кримінальне провадження в цій частині відносно ОСОБА_8 закрити в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та з не встановленням достатніх доказів для доведення в суді винуватості особи.

На обґрунтування цих вимог зазначила, що судом не було дано належної оцінки показанням обвинувачених, оскільки ОСОБА_12 не визнав своєї вини за ч.3 ст.187 КК, заперечивши свою причетність до вказаного правопорушення та відсутність у нього умислу і спільної змови з іншим обвинуваченим. Потерпілий ОСОБА_13 та інші свідки показали, що не були очевидцями цього злочину. Потерпіла очевидець ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_12 не вчиняв щодо неї жодних злочинних дій, стояв біля дверей магазину і претензій до нього не має. Наявність у нього соціальних зв?язків, місця реєстрації і проживання, позитивна характеристика свідчить про відсутність мотивації на вчинення корисливих злочинів.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить суд:

вказаний вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання особам обвинувачених та тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок м`якості;

ухвалити новий вирок, яким:

ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев?ять років з конфіскацією майна, за ч.1 ст.263 КК України чотири роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією майна;

ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст.187 КК України - дев?ять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обґрунтовує свої вимоги апелянт тим, що при призначенні покарання суд не дав належної оцінки ряду обставин.

Зокрема обвинувачений ОСОБА_7 раніше одноразово судимий, у тому числі за умисні корисливі злочини, і через короткий проміжок часу знову вчинив два умисних злочини, один з яких є корисливим, особливо тяжким. Обтяжуючою йому покарання обставиною є рецидив злочинів, а пом?якшуючі обставини відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, відсутні обставини, які пом?якшують і обтяжують покарання.

Тому, на думку прокурора, вказані обставини свідчать про недостатність призначення обвинуваченим покарання у мінімальних межах ч.3 ст.187 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримання своєї апеляційної скарги та безпідставність апеляційних вимог прокурора, міркування прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 та безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.94 КПК, суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, а його висновки щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за викладених у вироку обставин ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Зокрема, з показань потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, діяли спільно та узгоджено, після заволодіння ОСОБА_7 коштами з каси магазину, а також ланцюжком потерпілої, разом залишили місце події та намагались втекти, що підтвердилось і показаннями ряду свідків, допитаних місцевим судом.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що при затриманні в обвинуваченого ОСОБА_8 , було виявлено ланцюжок, який потерпіла впізнала як той, що був зірваний у неї під час розбійного нападу.

Також, як слушно зауважив місцевий суд, ОСОБА_8 погодився із складеним протоколом його затримання, будь-яких зауважень чи доповнень до протоколу не надавав.

Окрім того, місцевим судом було досліджено протоколи проведення слідчих експериментів від 13 березня 2020 року з участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Так, під час проведення цих слідчих дій обвинувачені детально відтворили всі обставини вчинення ними спільно розбійного нападу за адресою: АДРЕСА_3 .

Сукупність вказаних доказів свідчить про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, який супроводжувався погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у сховище.

Також колегія суддів вважає, що місцевий суд, при призначенні виду та міри покарання обвинуваченим, в повній мірі дотримався вимог закону про кримінальну відповідальність.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На переконання колегії суддів, призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, за своїм видом та розміром відповідає як особі винних, так і встановленим обставинам кримінального провадження.
Зокрема, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд врахував тяжкість вчинених ним злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, особу винного, який раніше неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, позитивно характеризується, думку потерпілих щодо міри призначеного покарання. Також судом було віднесено до обставин, що пом`якшують покарання за ч.1 ст.263 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, встановлено відсутність таких обставин за ч.3 ст.187 КК України, та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевим судом також було враховано тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких відсутність обставин, що пом`якшують і що обтяжують покарання, дані про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, думку потерпілих, які не наполягали на призначенні йому суворої міри покарання.
Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку місцевого суду про можливість перевиховання обвинувачених лише в умовах ізоляції від суспільства та обрання їм міри покарання в межах санкцій інкримінованих їм частин статей.
Так, стаття 414 КПК визначає, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Разом з тим, прокурор ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду, не зазначив, у чому саме проявилась явна несправедливість призначеного обвинуваченим, кожному окремо, покарання, через м`якість.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних вимог як сторони захисту, так і сторони обвинувачення, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення,а засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_14 в той самий строк з дня вручення копії цієї ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3