Справа № 159/882/19
Провадження № 1-кп/159/27/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 180 301 100 021 30 про обвинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Голобах Ковельського району Волинської обл., гр. України, мешканця АДРЕСА_1 , з освітою вищою (а. с. 99), неодруженого (а. с. 88), не працюючого, раніше не притягався до кримінальної відповідальності,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України,
встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 о 18 год. 45 хв. 29.09.18 р., перебуваючи на грунтовій дорозі, що є межею території загально зоологічного заказника місцевого значення «Урочище Стахор», та прилеглих до неї угідь, наданих рішенням Волинської обласної ради № 12/4 від 04.11.97 р. у користування Ковельській міськрайонній організації Українського товариства мисливців та рибалок (далі УТМР), що розташовуються між смт Голобами Ковельського району Волинської області та с. Битнем Ковельського району Волинської області, знаходячись поблизу власного автомобіля марки «Audi А6», р. н. НОМЕР_1 , не маючи при собі картки відстрілу дичини, проводив розряджання належної йому мисливської рушниці марки «АТА АRMS NEO 20» 20 го калібру що, відповідно до ст. 12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» прирівнюється до полювання. В цей час поблизу цього місця перебували єгері Ковельської міськрайонної організації Українського товариства мисливців та рибалок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на підставі письмового розпорядження № 15 від 28.09.18 р. голови Ковельської міськрайонної організації Українського товариства мисливців та рибалок ОСОБА_8 , здійснюючи рейд перевірку про охороні державного мисливського фонду та дотримання природоохоронного законодавства юридичними та фізичними особами зупинились поблизу вказаного вище транспортного засобу. Після того як єгер Ковельської міськрайонної організації Українського товариства мисливців та рибалок ОСОБА_4 з метою припинення незаконної мисливської діяльності та перевірки документів на право полювання підійшов до обвинуваченого ОСОБА_5 , та, представившись єгерем, попросив його надати документи на право полювання та картку відстрілу дичини, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, пов`язуючи свої дії з перебуванням ОСОБА_4 на посаді єгеря УТМР та усвідомлюючи, що ОСОБА_4 , згідно із Законом України «Про мисливське господарство та полювання» є особою, яка виконує громадський обов`язок і здійснює охорону мисливських угідь та відповідно до своїх посадових обов`язків і ст. 39 цього ж Закону наділений правом перевіряти документи на право полювання та добування мисливських тварин в інших цілях, зупиняти транспортні (плавучі) засоби та проводити їх огляд та огляд речей, знарядь полювання, добутої продукції та інших предметів; доставляти осіб, які порушують вимоги цього Закону, до органів Національної поліції, органів місцевого самоврядування; вилучати в осіб, які порушують правила полювання, знаряддя добування тварин, транспортні (плавучі) засоби, обладнання і предмети, що були знаряддям порушень; незаконно добутих тварин та іншу продукцію полювання, а також відповідні документи; проводити фотографування, звукозапис, кіно та відеозйомку як додаткові заходи для запобігання та розкриття порушень правил полювання та інших вимог, установлених цим Законом; складати протоколи про порушення правил полювання, інших встановлених цим Законом вимог; зупиняти та припиняти полювання та іншу діяльність, що провадиться з порушеннями вимог, установлених цим Законом; анулювати видані ними дозволи на полювання та добування тварин в інших цілях, зухвало, виражаючись нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою, проігнорував законні вимоги останнього і з метою перешкодити можливості виявлення будь якого порушення ним правил полювання та уникнути покарання, правою рукою у груди відштовхнув від себе потерпілого ОСОБА_4 , який не давав йому можливості сісти у автомобіль і втекти з місця події. Продовжуючи свої дії, обвинувачений ОСОБА_5 умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 не менше п`яти ударів кулаком у грудну клітку та по обличчю, після чого схопив останнього правою рукою зверху за шию і, утримуючи таким чином, повалив його на землю, не відпускаючи захвату, тим самим вчинив насильство щодо громадянина, який виконує громадський обов`язок, допоки його не відтягнув в сторону і не припинив протиправні дії єгер УТМР ОСОБА_7 .. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді гематом обох повік правого ока, забійної рани верхньої губи зліва, подряпини лівої вушної раковини, синців лівого плеча та грудної клітки зліва, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, що виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження громадянинові, який виконує громадський обов`язок, у зв`язку з його громадською діяльністю, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 350 КК України.
Обвинувачений у судовому засіданні 01.10.19 р. своєї винуватості не визнав, цивільного позову не визнав у повному обсязі. У судовому засіданні 01.06.21 р. суду показав, що у день події 29.09.18 р. він зібрався на полювання з усіма необхідними документами та поїхав по грунтовій дорозі із смт Голоб Ковельського району Волинської області у с. Нужель Ковельського району Волинської області до свого товариша свідка ОСОБА_9 , так як як мисливець цікавився полюванням. Він, дійсно, зупинився на грунтовій дорозі поблизу кукурудзяного поля у місці події о 18 год. для справляння нужди та побачив автомобіль марки «Опель Фронтера», з якого вискочили потерпілий і свідок ОСОБА_7 .. Це не було урочище «Стахор», хоча інші знайомі йому мисливці тоді там полювали. Він мав дозвіл на відстріл у угіддях СЛАТ «Тур», що є розпорошеними і знаходились на відстані біля 3 км. Йому було відомо, що потерпілий і свідок ОСОБА_7 є єгерями; чи були тоді вони озброєні, не знає. Потерпілий представився та єгері почали йому погрожувати, кричати, що вони його зловили. Він не виконав пред`явлених йому вимог єгеря, так як йому відразу стали заламувати руки. Він намагався з`ясувати, у чому річ, однак, безрезультатно. Єгері накинулись на нього, били його, звалили його на землю; у нього був порваний одяг, було побито дзеркало його авта. Шарпанина розпочалась відразу. Він намагався з`ясувати, за що, однак, - безрезультатно. Він потерпілого не бив та не душив, а лише була шарпанина. Він просив надати йому телефон для виклику поліції, однак безрезультатно. Тому він викликав поліцію із свого телефону. Однак, поліцейський ОСОБА_10 прибув за викликом єгерів. На час події його рушниця була зачохленою та знаходилась на задньому сидінні його авта. На той час двері заднього сидіння його авта були відчиненими, так як, вважає, він міг брати звідти серветки. Він повідомив у поліцію про його побиття, про розбите дзеркало авта. Із свідком ОСОБА_11 у нього попередньо був конфлікт з приводу вигулу собаки. Посвідчення мисливця у даний час знаходиться у нього. Просить суд його виправдати.

Однак винуватість обвинуваченого у повному обсязі підтверджується показаннями потерпілого, свідків, письмовими та іншими доказами, що були зібрані у справі.

Так потерпілий в суді 01.10.19 р. показав, що він є єгерем УТМР з 2010 р.. Свою посадову інструкцію знає. Заказник «Стахор» закріплений за ним і це було доведено до його відома його начальником, відповідний наказ - видано. Він за розпорядженням по охороні мисливських угідь, по боротьбі з браконьєрством був залучений по відпрацюванню мисливських угідь м. Ковеля на обслуговуваних ними дільницях, на добу. Він на час події був у рейді, але не на тому автомобілі, на якому мав їхати, так як це авто зламалось, а на автомобілі свідка ОСОБА_7 Охороняли мисливські угіддя Поповичівські, Голобські. О 17 год. він із свідком ОСОБА_11 поїхали у район угіддя «Стахор». Там побачили двох мисливців та перевірили їх. В цей момент з боку смт Голоб Ковельського району Волинської області по польовій дорозі їхав автомобіль сірого кольору. Вони з єгерем ОСОБА_7 сіли у автомобіль і поїхали за цим авто, що рухалось на угіддя. Під`їжджаючи до цього автомобіля, він побачив мисливця, який стояв зігнутий біля відчинених задніх дверей автомобіля. Їх автомобіль зупинився на відстані 2 м від цього авта. Коли він вийшов з автомобіля і підійшов на відстань 1 м до задньої сторони автомобіля обвинуваченого, то побачив, що цей мисливець на задньому сидінні при відкритих задніх дверях автомобіля зі сторони водія розряджає мисливську рушницю; обвинувачений провів 3 відводи затвору. Коли той розрядив рушницю, то він запитав його, чи - розрядив. Мисливець повернув до нього голову і, нічого не кажучи, продовжив розряджати рушницю. Це був обвинувачений ОСОБА_5 .. Він представився єгерем, назвався. При цьому він був у форменому одязі з нагрудними знаками. За ним стояв єгер свідок ОСОБА_7 , який все це бачив. Обвинувачений в цей момент, не закриваючи дверей, мовчки відштовхнув його у груди. Він попросив обвинуваченого надати документи на право полювання. Обвинувачений, зачинивши задні двері авта, підійшов до правих дверей свого автомобіля. Він знову попросив обвинуваченого надати документи на право полювання. В цей момент обвинувачений почав його ображати, вдарив рукою у груди, у обличчя, захопив рукою його за шию, повалив на землю та почав душити, порвавши при цьому ланцюжок на грудях. В цей момент єгер ОСОБА_7 телефонував у поліцію та керівництву. Коли він почав задихатись, хрипіти, то в цей момент єгер ОСОБА_7 відвів руку обвинуваченого. Він же ще декілька хвилин лежав на землі, так як почувався дуже зле. Після цього він піднявся, зайшов за автомобіль, а обвинувачений - почав бігати навколо заведеного свого автомобіля, бажаючи сісти та поїхати з місця події. Коли прибула поліція, то обвинуваченого попросили надати документи на право полювання та на рушницю. У останнього не було документів на право полювання у мисливських угіддях на пернату дичину. Коли всі дані було зафіксовано, він попросив дільничного ОСОБА_10 надати йому документи, так як обвинувачений документів йому не надав, для складання протоколу і почав складати протокол. Коли він склав протокол та мав намір ознайомити з ним обвинуваченого у присутності інших осіб; зачитував цей документ вголос, та запропонував обвинуваченому підписати, то останній вирвав у нього свої документи та цей протокол і кинув йому у обличчя з відстані біля 1 м. Протокол у подальшому було скеровано у Луцьку інспекцію. Про скасування такого протоколу йому не відомо. Наступного дня він звертався у травматологічний кабінет. Проходив медпроцедури. З обвинуваченим він не спілкувався. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Цивільний позов підтримує. Квитанція на суму 99 грн, 90 коп. про придбавання ним вранці об 11 12 год. бензину для заправки його власного автомобіля, яким він прибув з м. Ковеля Волинської області на угіддя до с. Ст. Мосора Ковельського району Волинської області. З місця події він поїхав у м. Ковель Волинської області о 23 год. для фіксування тілесних ушкоджень. Представникові за надання правничої допомоги під час досудового розслідування та у суді він вже сплатив.

Показаннями потерпілого спростовуються показання обвинуваченого у тій їх частині, що він не перебував з розчохленою рушницею на дорозі, що межує із урочищем «Стахор»; що він позбавлений був можливості виконати вимогу єгерів та пред`явити документи, надати пояснення тощо, так як останні відразу почали чинити щодо нього насильство: заламали руку, побили. Поведінка обвинуваченого, за показаннями потерпілого, свідчить як раз про те, що він, достовірно знаючи, що до нього підійшли та звернулись саме єгері, діючи умисно, пов`язуючи свої дії з перебуванням потерпілого на посаді єгеря та усвідомлюючи, що потерпілий згідно із чинним законодавством наділений правом перевіряти документи, не тільки проігнорував такі законні вимоги потерпілого, а саме з метою перешкодити можливості виявлення будь якого порушення ним правил полювання та уникнути покарання, вчинив інкриміновані йому неправомірні насильницькі дії щодо потерпілого.

Свідок ОСОБА_7 в суді 10.02.20 р. показав, що з потерпілим він працює спільно як єгер у Ковельській МРО УТМР; обвинувачений колишній мисливець і у нього з останнім як з мисливцем був давній конфлікт, так як останній порушував порядок при змаганнях на озері, в період тиші, коли він просив не пускати собак, які зганяють дичину. Попередньо обвинувачений погрожував йому на озері у с. Старому Мосирі Ковельського району Волинської області. 29.09.18 р. він з потерпілим був у рейдовій перевірці мисливських угідь - трьох ПМО: Майданської, Голобської і Поповичівської. Наказ про утворення рейдової бригади видавався. Їхали вони з дому на автомобілі, належному його дружині - марки «Опель Фронтера», на польських номерах, так як автомобіль, що зазначений у наказі про рейд, зламався напередодні. У цьому автомобілі також був його неповнолітній син ОСОБА_12 - у приватних справах. У нього є обхід № 9, куди входить Майданська, Голобська ПМО, 1 600 га. У потерпілого є обхід № 8. Вони об`їжджали скрізь і під`їхали до урочища «Стахор», що відноситься до угідь УТМР, де зупинились біля краю води, це обхід № 9. Вони були у камуфляжній формі із шевронами УТМР, полювання не здійснювали. Повз них на відстані 300 500 м по польовій дорозі, вздовж якої росла кукурудза, проїхав автомобіль марки «Ауді», на закордонних номерах, біля 1 км і зупинився. Вони це побачили і поїхали за цим автомобілем, зупинились позаду нього. Там знаходиться урочище «Стахор» та відтворююча ділянка Голобської ОТГ, що належить до заказника. Далі в стороні - були мисливці. Першим з автомобіля вийшов потерпілий. Він з потерпілим стояв позаду обвинуваченого і бачив, що колишній мисливець ОСОБА_13 стояв біля заднього сидіння при відкритих задніх дверях автомобіля та розряджав рушницю. Було добре чути, що обвинувачений вийняв з рушниці три патрони, було чути звук відведення затвору. Вони підійшли до обвинуваченого, представились та попросили пред`явити документи на право полювання на цих угіддях. Обвинувачений далі продовжував свою роботу, кинув рушницю на заднє сидіння, встиг зачинити двері. Автомобіль не був заглушений, обоє передні двері авта були відчиненими. Обвинувачений хотів поїхати, але потерпілий став перед передніми дверцятами авта та не пустив його. Потерпілий продовжував вимагати пред`явити документи на право полювання на цих угіддях. Однак обвинувачений документів не пред`являв, а почав їх ображати нецензурними словами, кидатись на них та погрожувати. Почалась штовханина, перепалка, що мала місце зліва від автомобіля. Вони ж розмовляли спокійно та заспокоювали обвинуваченого. Обвинувачений почав відштовхувати потерпілого у сторону, вдарив того двічі у обличчя, схопив захватом за шию і повалив на землю. Він почав їх розбороняти, заламав руку. Коли він їх розборонив, то обвинувачений відбіг, вдаривши ще раз потерпілого. Він почав викликали поліцію, але не міг дотелефонуватись. Він зателефонував Голові МРО ОСОБА_8 і попросив викликати наряд, так як чоловік неадекватний, кидається і є зброя. Коли вони чекали на поліцію, то обвинувачений поводив себе трохи спокійніше, але кричав, погрожував, доводив своє, фільмував. Він заглушив автомобіль і в це час мав доступ до нього. Потерпілий поступово приходив до тями, ще знаходячись на землі, у нього йшла кров. Чи під час такої боротьби наносив тілесні ушкодження потерпілий обвинуваченому, він не бачив. Коли приїхав свідок ОСОБА_14 з гвардійцями, то обвинувачений поводив себе вже нормально. Дільничному ОСОБА_14 обвинувачений документи пред`явив. Вже на цей момент рушниця була у чохлові її зачохлив обвинувачений, який вже на той час вільно сідав у автомобіль, до когось телефонував тощо. Свідок ОСОБА_14 передав документи потерпілому для складання протоколу. Потерпілий як старший групи склав щодо обвинуваченого адмінпротокол і дав обвинуваченому на підпис. Однак той вирвав протокол з рук, сказав, що підписувати не буде; свої документи забрав. Відстрілочної картки у обвинуваченого на полювання у цих угіддях не було. Урочище «Стахор» знаходиться у зоні заповідника Голобської ОТГ і там полювання і перебування із зарядженою зброєю заборонено. Вони роз`їхались: він додому, потерпілий у м. Ковель Волинської області знімати побої. Попередньо він попереджував обвинуваченого про необхідність придбавання відстрілочної картки, однак, той від нього втікав, погрожував, а потім перейшов у СЛАТ «Тур» і мав відстрілочний квиток; обвинуваченого тоді виключили з мисливців.

Аналізуючи показання цього свідка, суд враховує, що ними повністю підтверджуються показанням потерпілого та спростовуються показання обвинуваченого у тій їх частині, що він не перебував з розчохленою рушницею на дорозі, що межує із урочищем «Стахор»; що на нього безпідставно напали єгері; що не він першим вдався до насильства щодо потерпілого як єгеря; що він не вчиняв умисних інкримінованих йому дії щодо потерпілого як єгеря з метою перешкодити можливості виявлення будь якого порушення ним правил полювання та уникнути покарання. При цьому суд враховує, що доводи сторони захисту у тій їх частині, що цей свідок є упередженим і між ним та обвинуваченим існують давні особисті неприязні відносини, суд відкидає, так як, з врахуванням показань обвинуваченого та цього свідка з приводу конфліктних ситуацій, що, дійсно, мали місце між ними попередньо, вони стосувались правомірних зауважень свідка обвинуваченому з приводу необхідності дотримання вимог чинного законодавства в галузі мисливства, поводження із тваринами, що не може бути розцінено як вияв особистої неприязні.

Свідок ОСОБА_14 в суді 10.02.20 р. показав, що він як поліцейський від чергового отримав повідомлення про необхідність виїзду на виявлений факт браконьєрства в урочищі між селами Бруховичі, Битень та смт Голоби, де саме починається територія урочища «Стахор». Цю територію він обслуговує. Він на місце події - це була польова дорога - із двома солдатами Нацгвардії прибув першим. Коли він приїхав, то виявив 2 автомобілі, 2 х працівників УТМР - єгерів та обвинуваченого; дитину у автомобілі марки «Джип». Присутні дорослі сварились між собою. Потерпілий перебував у камуфляжній формі. Обвинувачений на його вимогу пред`явив свої документи на зброю, на автомобіль та дав дозвіл на огляд автомобіля. У автомобілі обвинуваченого всі двері були зачинені. Обвинувачений відчинив автомобіль на його вимогу. На задньому сидінні цього авта була розряджена рушниця у замкненому на замок чохлі. Набої були десь окремо. Єгері повідомили йому, що виявили обвинуваченого під час незаконного полювання. Між учасниками відбулась словесна суперечка з неприязних відносин та працівники УТМР склали щодо обвинуваченого протокол. Протокол обвинувачений кидав у обличчя потерпілому. Між двома єгерями та обвинуваченим була шарпанина і неприязні відносини як між мисливцем та єгерем; образи. Обвинуваченого було ознайомлено з протоколом. Він порушень правил перевезення зброї обвинуваченим не виявив; зброю він перезарядив і перевірив, не вилучав.

Аналізуючи показання цього свідка, суд враховує, що він ствердив, що коли прибув на місце події, що є територією, звідки починається територія урочища «Стахор», то обвинувачений з єгерями сварився. Це стверджує показання потерпілого у тій їх частині, що обвинувачений ігнорував законні вимоги єгерів як з початку їх спілкування, так і надалі в ході спілкування. Суд при цьому враховує, що цей свідок прибув на місце події після того як потерпілий та свідок ОСОБА_11 виявили обвинуваченого, який на задньому сидінні при відкритих задніх дверях свого авта розряджав мисливську рушницю. У подальшому обвинувачений, маючи вільний доступ до свого авта, рушницю зачохлив, про що показав суду свідок ОСОБА_7 .. Тому цей свідок бачив рушницю обвинуваченого уже у зачохленому вигляді. З вказаних вище мотивів суд жодним чином не має підстав для висновку, що показання потерпілого у цій частині є неправдивими.

Свідок ОСОБА_15 в суді 10.02.20 р. показав, що з обвинуваченим він знайомий як з мисливцем, а з потерпілим як єгерем, так як сам є мисливцем. Влітку на початку осені півтора роки тому, о 18 19 год., в день полювання, коли він був вдома та збирався на полювання, обвинувачений зателефонував йому і повідомив, що не доїхав туди, куди потрібно, так як на нього напали єгері, відібрали рушницю. Попередньо обвинувачений з ним домовився зустрітись на тому місці і разом їхати на полювання в ліс на канаву, на качку, в угіддя СЛАТ «Тур». На той час він був мисливцем в УТМР, був приписаний до Голобської ОТГ. Місце події належить до мисливських угідь і до УТМР. Урочище «Стахор» розташоване за канавою. Обвинувачений їхав до нього, так як це дорога на с. Нужель Ковельського району Волинської області та мав його забрати з дому із собакою, щоб не їхати двома автомобілями і поїхати на полювання одним автомобілем. Але обвинувачений не доїхав до нього, так як був зупинений єгерями. Коли він приїхав на місце події, то побачив автомобіль обвинуваченого з побитим дзеркалом, обвинувачений - з розбитою губою. Ще стояли єгері, автомобіль Нацгвардії, дільничний ОСОБА_14 .. Обвинувачений кричав, що на нього напали неправомірно, а єгері кричали, що вони праві. Обвинувачений сказав йому, що на нього напали єгері, забрали рушницю, побили автомобіль. Потім дільничний поліції склав щодо обвинуваченого протокол чи відібрав пояснення і вилучив у обвинуваченого рушницю, взявши її з автомобіля у чохлі, розчохливши та перевіривши. Коли стемніло, всі роз`їхались кожен своїм автомобілем у своєму напрямку.

Показаннями цього свідка стверджується та обставина, що на місці події був конфлікт між обвинуваченим та єгерями. Аналізуючи показання цього свідка, суд враховує, що цей свідок прибув на місце події після того як туди прибув свідок ОСОБА_14 , та, відповідно, рушницю обвинуваченого він бачив у руках цього свідка у вже зачохленому вигляді. Суд враховує, що на час прибуття цього свідка на місце події обвинувачений мав ознаки тілесних ушкоджень на обличчі. При цьому суд зауважує, що, як показав цей свідок, обвинувачений повідомляв йому неправдиві відомості про те, що єгері його зупинили, забрали у нього рушницю. Достовірно встановлено судом, і цього не заперечує сторона захисту, що рушницю у обвинуваченого єгері не відбирали, автомобіль його не зупиняли. Тому суд приходить до висновку, що такою своєї інформацією свідкові обвинувачений мав намір створити хибне уявлявся у останнього про те, що саме єгерями щодо нього було вчинено неправомірні дії.

Свідок ОСОБА_8 в суді 14.07.20 р. суду показав, що він знає обвинуваченого та потерпілого, та відносини є нормальними. Він є головою УТМР. Як він пригадує, 29.09.18 р. до нього зателефонував єгер ОСОБА_7 і сказав, що біля урочища «Стахор» затримано правопорушника полювання та він виявляє непокору; вони не можуть дотелефонуватись на лінію «102» і просив викликати їм поліцію. Він дотелефонувався на лінію «102» та викликав туди поліцію. Єгері ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на той час законно перебували у місці події. Вони мали у рейд поїхати автомобілем, зазначеним у наказі, який, як йому стало відомо згодом, зламався і вони поїхали у рейд приватним авто, щоб виконати завдання. Цей автомобіль не перебуває на балансі УТМР, однак, товариство для цього виділяє пальне і є відповідна угода про співпрацю. Заказник цей, урочище «Стахор» належить до площі мисливських угідь, виділених УТМР з 1997 р. за рішенням Волинської облради. Зроблено мисливське упорядкування. Охоронного зобов`язання на урочище «Стахор» у товариства немає, так як воно видається лише сільраді, що має додаткові зобов`язання по його охороні. Єгері ОСОБА_16 та Потапюк здійснювали патрулювання за затвердженим маршрутом, але при необхідності, втручання єгеря у незаконне полювання у будь - якому місці, згідно з чинним законодавством є правомірним.

Показаннями цього свідка підтверджуються показання свідка ОСОБА_7 у тій їх частині, що він телефонував до голови товариства саме з проханням допомогти у виклику поліції у зв`язку з вчиненим обвинуваченим єгерям опором на місці події 29.09.18 р., та спростовуються доводи сторони захисту у тій їх частині, що територія, на якій мала місце подія, не належить до території, на якій потерпілий та свідок ОСОБА_7 як єгері мають повноваження перевірки документів, виявлення фактів порушення правил полювання тощо.

Надані стороною захисту документи щодо власників та користувачів земельних ділянок, що розташовані на території заказника місцевого значення «Урочище Стахор», видані УТМР на запит захисника від 16.07.20 р. (а. с. 149 158), стверджують показання цього свідка у частині прав та повноважень єгерів УТМР на території, де розвивались події 29.09.18 р..

Крім того винуватість обвинуваченого у повному обсязі об`єктивно стверджується такими доказами у справі:

-копією виписки з наказу № 2 від 04.01.11 р. голови Ковельської міськрайорганізації УТМР ОСОБА_8 , згідно з яким ОСОБА_4 потерпілий у розглядуваному кримінальному провадженні - прийнятий на посаду єгеря (а. с. 40);

-копією виписки з наказу № 24 від 01.10.13 р. голови Ковельської міськрайорганізації УТМР ОСОБА_8 , згідно з яким ОСОБА_7 свідок у розглядуваному кримінальному провадженні - прийнятий на посаду єгеря (а. с. 39);

-копією розпорядження голови Ковельської міськрайорганізації УТМР ОСОБА_8 № 15 від 28.09.18 р., згідно з яким за Статутом УТМР ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на автомобілі марки «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , дійсно, були направлені у рейд перевірку 29 30 вересня 2018 р. в угіддях Ковельської міськрайорганізації, що об`єктивно стверджує показання потерпілого та свідка ОСОБА_7 щодо мети та маршруту їх руху під час рейду - перевірки (а. с. 36);

-копією посадової інструкції єгеря (старшого єгеря) мисливського господарства Ковельської міськрайорганізації УТМР (а. с. 37, 38), затвердженої головою Ковельської міськрайорганізації УТМР ОСОБА_8 , згідно з якою єгер є посадовою особою користувача мисливських угідь, підпорядкований голові товариства. Має, зокрема, обов`язок за розпорядженням (наказом) голови проводити разом з іншими працівниками постійний контроль закріплених мисливсько рибальських угідь на закріпленій території на предмет виявлення браконьєрів. Має, зокрема, права, визначені п. п. 2 6, 16 ст. 39 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»; ст. ст. 85, 255 КУпАП - штатних працівників органів мисливського господарства; ст. 34 Закону України «Про тваринний світ», ст. 36 КК України: перевіряти документи на право полювання та добування мисливських тварин в інших цілях, зупиняти транспортні (плавучі) засоби та проводити їх огляд та огляд речей, знарядь полювання, добутої продукції та ін. предметів; вилучати у осіб, які порушують правила полювання, відповідні документи; складати протоколи про порушення правил полювання, ін. встановлених вище згаданим Законом норм; під час проведення рейдів по охороні мисливського фонду знаходитись у мисливських угіддях із зброєю за наявності відповідного посвідчення особи та дозволу на користування такою, зокрема;

-рапортом поліцейського Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 29.09.18 р. про повідомлення о 22 год. 46 хв. 29.09.18 р. про те, що о 22 год. 45 хв. у Ковельську ЦРЛ самостійно звернувся потерпілий з приводу тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_18 в урочищі «Стахор» поблизу смт Голоб Ковельського району Волинської області (а. с. 43 - 45);

Таким рапортом стверджуються показання потерпілого у тій їх частині, що після отримання тілесних ушкоджень від обвинуваченого він невідкладно звернувся у медзаклад та у поліцію, прямо вказавши на вчинення щодо нього неправомірних дій саме з боку обвинуваченого.

-висновком експерта № 254 від 05.10.18 р. проведеної СМЕ, згідно з яким при обстеженні потерпілого з врахуванням даних медкарти № 021 450 амбулаторного хворого Ковельської ЦРЛ на ім`я потерпілого, у останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми обох повік правого ока, забійної рани верхньої губи зліва, подряпини лівої вушної раковини, синців лівого плеча та грудної клітки зліва, що утворились від дії тупого твердого предмета (предметів), можливо від ударів руками людини, в час, вказаний в ухвалі суду та у меддокументації і потерпілим, і за ступенем тяжкості відноситься до: подряпина лівої вушної раковини та синці грудної клітки зліва та лівого плеча легких тілесних ушкоджень; гематома обох повік правого ока та рана верхньої губи зліва - легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. По тілу потерпілого було нанесено не менше 5 ти ударів. Вище вказані тілесні ушкодження у потерпілого утворитись при падінні на тверду поверхню (як з наданням тілу прискорення так і без такого) не могли (а. с. 41, 42);

Вказаним вище висновком експерта об`єктивно стверджуються показання потерпілого та свідка ОСОБА_7 у тій їх частині, що обвинувачений після пред`явлення ними йому як єгерями вимоги про надання документів у місці та у час події, наніс потерпілому виявлені у нього тілесні ушкодження.

При цьому суд враховує, що за показаннями обвинуваченого та відповідно до копії наданого стороною захисту 01.06.21 р. суду копії висновку експерта № 255 від 05.10.18 р. щодо ОСОБА_5 у іншому кримінальному провадженні, у останнього, дійсно, були виявлені легкі тілесні ушкодження, що утворились від дії тупого твердого предмета (предметів), можливо від ударів руками людини і з необережності під час шарпання з іншими особами у час, вказаних у ухвалі суду і у меддокументації, і потерпілим. Аналізуючи наявні у справі докази у сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що між обвинуваченим та потерпілим мала місце шарпанина, чого не заперечив і сам обвинувачений, однак, вирішення питання про обставини отримання ОСОБА_5 таких тілесних ушкоджень - предмет дізнання у іншому кримінальному провадженні, що, як стверджує сторона захисту, ще перебуває на стадії розслідування.

-рапортом поліцейського Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 29.09.18 р. про виклик о 18 год. 52 хв. 29.09.18 р. на лінію «102» ОСОБА_8 як головою Ковельської міськрайорганізації УТМР поліції з приводу того, що в урочищі «Стахор» поблизу смт Голоб Ковельського району Волинської області, зі сторони с. Битня Ковельського району Волинської області двоє єгерів затримують озброєного браконьєра, який поводить себе дуже агресивно; о 18 год. 54 хв. того ж числа обвинувачений як заявник повідомив про конфлікт з двома єгерями на ставку в смт Голобах Ковельського району Волинської області (а. с. 43 - 45);

Таким рапортом у повному обсязі стверджуються показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у тій їх частині, що ними вживались заходи з виклику поліції з приводу непокори мисливця єгерям у місці події саме 29.09.18 р..

-протоколом слідчого експерименту від 26.10.18 р. з фототаблицями, згідно з яким потерпілий детально показав, де саме був виявлений автомобіль обвинуваченого, як саме обвинувачений розряджав рушницю у своєму автомобілі, як саме обвинувачений наносив йому удари, штовхав, шарпав, схопивши за шию, повалив на землю о 18 год. 45 хв. 29.09.18 р. на території загально зоологічного заказника «Урочище Стахор», що між смт Голобами та с. Битнем Ковельського району Волинської області (а. с. 46 - 54);

-протоколом слідчого експерименту від 26.10.18 р. з фототаблицями, згідно з яким свідок ОСОБА_7 детально показав, де саме був виявлений автомобіль обвинуваченого, як саме обвинувачений розряджав рушницю у своєму автомобілі, як обвинувачений наносив потерпілому удари, штовхав, шарпав, схопивши за шию, повалив на землю о 18 год. 45 хв. 29.09.18 р. на території загально зоологічного заказника «Урочище Стахор», що між смт Голобами та с. Битнем Ковельського району Волинської області (а. с. 55 - 63);

Наведеними вище протоколами слідчих експериментів об`єктивно стверджуються показання як потерпілого, так я свідка ОСОБА_7 щодо обставин вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину.

-протоколом огляду місця події від 18.12.18 р. з фототаблицями (а. с. 64 - 70), відповідно до якого було за участю спеціаліста оглянуто урочище «Стахор» та однойменний загально зоологічний заказник місцевого значення, що розташований між смт Голобами та с. Битнем Ковельського району Волинської області; під час руху від залізничного переїзду у с. Битні виявлено на південь зліва на узбіччі стовпчик позначення межі заказника. Під час руху прямо вздовж території заказника по дорозі на відстані 750 м від переїзду здійснено поворот ліворуч під кутом 45 %. Під час руху полем вздовж краю заказника через 1,5 км виявлено дерев`яний стовпчик з інформаційною таблицею та написом: «Голобське ПМО Ковельської р/о УТМР» з написом про заборону полювання, де здійснено поворот ліворуч під кутом 45 %. Під час руху у напрямку заказника, встановлено, що з цього місця відстань до нього складає 400 м. Межею заказника з цього боку є грунтова дорога, що веде у напрямку с. Нужеля Ковельського району Волинської області; зліва від неї розташований заказник «Урочище Стахор», що являє собою заболочену низовину, зарослу чагарниками, з водним плесом. Справа поле із залишками кукурудзяної стерні;
-листом № 35/18 від 21.12.18 р. Ковельської міськрайорганізації УТМР, згідно з яким мисливські угіддя заказника «Урочище стахор» і прилеглі до нього угіддя між смт Голобами та с. Нужелем Ковельського району Волинської області надані у користування для ведення мисливського господарства Ковельській міськрайорганізації УТМР за рішенням Волинської облради № 27/42 від 22.07.14 р. (а. с. 71) з додатками: копією рішення Волинської облради № 27/42 від 22.07.14 р. «Про внесення змін до рішення обласної ради від 04.11.97 р. № 12/3 «Про надання мисливських угідь користувачам області» із змінами та доповненнями, внесеними рішенням обласної ради від 29.10.99 р. № 9/2 «Про внесення змін та доповнень до рішення обласної ради від 04.11.97 р. № 12/3 «Про надання мисливських угідь користувачам області», згідно з яким Ковельській міськрайорганізації УТМР надано мисливські угіддя терміном на 25 р. як користувачеві; копією договору про умови ведення мисливського господарства від 10.10.14 р., укладеного між Волинським облуправлінням лісового та мисливського господарства та Ковельською міськрайорганізацією УТМР, у якому зазначено мисливські угіддя заг. пл. 76 505 га в межах, що додаються;

-листом № 24/18 від 10.10.18 р. Ковельської міськрайорганізації УТМР про площу та межі загально зоологічного заказника «Урочище Стахор» між смт Голобами та с. Битнем Ковельського району Волинської області та наявність відтворювальної ділянки навколо нього пл. 1 000 га в межах, оформлених інформаційними знаками;

-листом № 25/18 від 10.10.18 р. Ковельської міськрайорганізації УТМР про вибуття обвинуваченого з числа членів організації у 2017 р.;

-заявою обвинуваченого від 27.10.18 р. про добровільну видачу для огляду та вилучення компакт диску з копією відеозапису з його мобільного телефону марки «Самсунг» за станом на 29.09.18 р. (а. с. 77);

-протоколом огляду речей від 27.10.18 р. з додатком (а. с. 78 - 800, відповідно до якого оглянуто переносний оптичний диск для цифрової інформації і при відтворенні наявної на ньому інформації у судовому засіданні 14.07.20 р. виявлено кольорове відео. На відео видно частину транспортного засобу сірого кольору, двох чоловіків у камуфляжній формі, візуально схожих на ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; автомобіль сріблястого кольору марки «А 6»; момент, коли ОСОБА_4 хапає чиясь рука за одяг в районі горла, виникає шарпанина, чутно викрики. Відображено зміст розмови;

Вказаним вище доказом спростовуються показання обвинуваченого про вчинення нападу єгерями на нього.

-копією дозволу на зброю, виданого 05.08.15 р. на ім`я обвинуваченого;

-копією контрольної картки обліку добутої дичини і порушень правил полювання серії ВЛ № 188193, виданої з терміном дії з 01.05.18 р. по 30.04.19 р. на ім`я обвинуваченого;

-копією картки відстрілу дичини № НОМЕР_3 , виданої на 2018 2019 р. р. на ім`я обвинуваченого;

-копією посвідчення мисливця, виданого 22.04.15 р. на ім`я обвинуваченого;

-листом Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області № 4 244/56/04 18 від 14.11.18 р., згідно з яким за обвинуваченим була зареєстрована мисливська гладкоствольна зброя рушниця марки «АТА ARMS NEO 20», 12 кал., № НОМЕР_4 , що 09.11.18 р. була реалізована (перереєстрована); 12.11.18 р. останнім було добровільно видано поліції гладкоствольну рушницю марки «ТОЗ БМ», 16 кал., № НОМЕР_5 для знищення як несправну та непридатну для стрільби;

-копією протоколу про адмінправопорушення № 000 254 від 29.09.18 р., складеного потерпілим як єгерем щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 20, 12 Закону України «Про тваринний світ».

-копією постанови у справі про адмінправопорушення № 001 036 від 07.10.18 р., винесеної головним спеціалістом держінспектором Державної екоінспекції у Волинській області щодо обвинуваченого за порушення, серед іншого, ст. ст. 12, 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», за ч. 1 ст. 85 КУпАП;

-копією квитанції про сплату обвинуваченим штрафу 17.10.18 р. в сумі 102 грн.

Аналізуючи показання обвинуваченого у сукупності з іншими доказами, що зібрані у справі, суд приходить до переконання, що його показання у тій їх частині, що він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення, а зазнав неправомірного та безпідставного нападу з боку єгерів, повністю спростовані та суд вважає, що такі показання обвинуваченим надані з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Так показання обвинуваченого повністю спростовані як показаннями потерпілого, свідків, так і іншими доказами у справі.

Суд, повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить

до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органами досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винуватого у їх сукупності.

Так суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, що за станом на 29.09.18 р. належав, за змістом ст. 12 КК України у її редакції, чинній на дату вчинення злочину, до злочинів середньої тяжкості, а з 01.07.20 р. - за ст. 12 КК України у чинній на даний час її редакції - він віднесений до нетяжких злочинів.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить його молодий вік на дату вчинення інкримінованого йому злочину - трохи більше 24 років.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Судом також враховується те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання (а. с. 88), стан його здоров`я (а. с. 89 - 91), що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, потерпілий настоює на його суворому покаранні із обранням покарання у виді позбавленням волі 01.06.21 р..
Підстав для виправдання обвинуваченого, як про це просить обвинувачений та настоює захисник, суд не вбачає з огляду на те, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), на переконання суду, повністю доведена у судовому засіданні сукупністю належних та допустимих доказів.
Підстав для визнання того чи іншого доказу у справі недопустимим, суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді обмеження волі на строк в межах санкцій Закону, за яким його притягнуто до кримінальної відповідальності і у даному випадку це є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, однак, в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці; відсутні підстави для застосування щодо нього покарання у виді позбавлення волі та, відповідально, звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Долю речового доказу слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі немає.

Арешт на майно не накладався.
У справі заявлено цивільний позов потерпілим, обґрунтований тим, що він працює на посаді єгеря УТМР. О 18 год. 45 хв. 29.09.18 р. на території загально зоологічного заказника «Урочище Стахор»» обвинувачений неправомірно умисно завдав йому як особі, яка виконує громадський обов`язок і здійснює охорону мисливських угідь відповідно до чинного законодавства, легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок цього він лікувався амбулаторно, застосовував лікарські препарати, заспокійливе, на що витратив 900 грн. Крім цього навмисними діями обвинуваченого було пошкоджено його позолочений ланцюжок вартістю 450 грн. Він також витратив кошти на пальне в сумі 100 грн, а всього поніс збитків на суму 1 450 грн. Судові витрати на оплату професійної правничої допомоги склали 2 000 грн. Злочином йому завдано також моральної шкоди, що полягає у завданні фізичного болю, відчутті стривоженості, дискомфорту, потерпання від неврозів. Під час досудового розслідування він змушений був постійно знаходитись по місцю свого проживання. Суму морального відшкодування оцінює у 14 000 грн. Із обвинуваченого на користь потерпілого просить стягнути 2 000 грн судових витрат останнього на оплату професійної правничої допомоги.

Врахувавши обґрунтування цивільного позову та надані на його підтвердження докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Так позов в частині майнової шкоди підлягає до задоволення на суму 43 грн, 96 коп., так як потерпілим документально підтверджено лише придбавання у аптеці товару на таку суму.

Фіскальний чек на придбавання пального о 14 год. 07 хв. 29.09.18 р. на АЗС у с. Колодяжному Ковельського району Волинської області для заправки, як показав потерпілий, його власного автомобіля для доїзду до місця проведення діяльності з охорони природніх угідь до вчинення щодо потерпілого злочину обвинуваченим, на думку суду, не може бути доказом заподіяння таких витрат потерпілому саме обвинуваченим.

Тому в решті позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Щодо суми морального відшкодування, то, з врахуванням того, що потерпілий в період з 02.10.18 р. по 12.10.19 р. проходив амбулаторне лікування у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, суд вважає, що він, безсумнівно, відчував фізичний біль, пов`язаний з отриманням тілесних ушкоджень від обвинуваченого та змушений був лікуватись. Але розмір морального відшкодування суд оцінює на суму 10 000 грн з огляду на тяжкість тілесних ушкоджень та характер і обсяг лікування; обґрунтування моральної шкоди, що наведене потерпілим. Так суд враховує, що перебування потерпілого під час досудового розслідування в межах місця його проживання не може бути віднесено судом до поняття заподіяння моральної шкоди. Тому в решті у цій частині у задоволенні позову також слід відмовити. Суд також зауважує, що потерпілим також не надано суду доказів понесення ним витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 128 КПК України, ст. ст. 5, 12 КК України, ст. ст. 22, 23 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок відбування покарання рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Речовий доказ у справі - оптичний носій інформації (диск), що зберігається при матеріалах кримінального провадження (а. с. 81) - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 43 (сорок три) грн, 96 коп. майнової та 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди, а всього 10 043 (десять тисяч сорок три) грн, 96 коп..

В решті цивільного позову відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1