ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1047/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 643/8643/21 (провадження 1-кс/643/2260/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Салтівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду Харківської області від 18 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001086 від 16.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду Харківської області від 18 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001086 від 16.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 18.07.2021 року та покладено обов`язки: заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 до 07:00 години; заборони залишати межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; заборони спілкуватись з свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; докласти зусиль до працевлаштування; прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на необгрунтованість ухвали, оскільки даними про особу підозрюваного встановлено, що він офіційно не працевлаштований, а тому не має законних джерел заробітку, розлучений та не мешкає разом з дітьми, на території Харкова та країни у підозрюваного відсутнє місце реєстрації, що, на думку прокурора, вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків. Прокурор вважає, що підозрюваний, за відсутності стійких соціальних зв`язків та з урахуванням суворості покарання, може переховуватись від органів досудового слідства. Крім того, зазначив, що експертиза щодо кількості вилучених наркотичних або психотропних речовин ще не проведена, а тому, після її проведення, можливе змінення кваліфікації правопорушення в бік тяжкості, що є вагомим ризиком переховування з метою уникнути кримінальної відповідальності. Тим більше, що підозрюваний наймає житло протягом певного строку і постійного місце мешкання не має. Також судом не враховано, що кримінальне правопорушення вчинено з метою збагачення, оскільки ОСОБА_8 не має офіційних джерел прибутку, отримує дохід за рахунок протиправної діяльності в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, що може спонукати до вчинення нових умисних корисливих злочинів.

В судове засідання апеляційного суду сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги відповідно до вимог ст.ст.135,136 КПК України, не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Враховуючи вимоги ст.28, ч.4 ст.405, ч.2 ст. 422 КПК України колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого за відсутністю сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття та за відсутністю прокурора у кримінальному провадженні.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин, зокрема за наявністю відомостей про направлення обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 до суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні ХРУП №2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0001086 від 16.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

16.05.2021 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 10.02.2021 року ОСОБА_9 та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, колегія суддів враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, слідчий суддя врахував всі характеризуючі дані про особу підозрюваного, у тому числі і тяжкість злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_8 та який відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 визнав вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, висловив щире каяття у скоєному та всіляко сприяє органу досудового розслідування у встановлені істини у кримінальному провадженні. Має постійне місце проживання у м. Харкові, утримує двох малолітніх дітей, раніше не судимий. Вказані обставини значно зменшують як ризик переховування від органу досудового розслідування, так і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя не виключив можливість незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків, про що свідчать показання свідків щодо пропонування підозрюваним під час затримання неправомірної матеріальної винагороди з метою уникнення кримінальної відповідальності. Проте, на думку слідчого судді, лише тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні та наявність ризику незаконного впливу на свідків не є беззаперечною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

З погляду на викладене слідчий суддя вважав, що прокурором не доведена обставина, передбачена п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді, оскільки зважуючи на такий обсяг відомостей, які були надані слідчому судді, об`єктивно вбачається, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю у матеріалах провадження доказів та позицією підозрюваного, які формують внутрішнє переконання причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Як правильно зазначив слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які вказують про необхідність застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак є підстави вважати, що застосування відносно підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт у нічний час, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та виконання покладених процесуальних обов`язків. При цьому, колегія суддів враховує, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб та можливості незаконно впливати на свідків, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту. Крім того, прокурор не надав і апеляційному суду будь-яких даних про те, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, порушував умови і не дотримувався покладених на нього обов`язків.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, його міцні соціальні зв`язки, відсутність судимості, наявність постійного місця проживання, а також виховування ним малолітніх дітей після розлучення, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків: заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 до 07:00 години; заборони залишати межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; заборони спілкуватись з свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; докласти зусиль до працевлаштування; прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування, а саме забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу і неврахування тяжкості скоєного підозрюваним злочину не свідчить про необґрунтованість судового рішення. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України. Крім того, суддею врахована практика ЄСПЛ та фактичні обставини справи.

Посилання в апеляційній скарзі на можливість підозрюваного вчинити інший злочин, не підтверджені належними доказами. Будь-яких відомостей про можливість вчинення підозрюваним вказаних дій, ні слідчим, ні прокурором не надано.

Колегія суддів відхиляє посилання прокурора в апеляційній скарзі на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків оскільки такі доводи не може бути підставою для обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу. Також, колегія суддів зазначає, що ті обставини, що підозрюваний офіційно не працевлаштований не може слугувати доказом того, що він отримує заробіток від незаконної діяльності.

За таких обставин колегія суддів не вбачає процесуальних та фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність обраного запобіжного заходу, прокурор разом зі слідчим не позбавлені процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.1, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Салтівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду Харківської області від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді