ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1498/21 Справа № 204/1156/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
особа, щодо якої вирішується
питання про продовження
застосування примусових заходів
медичного характеру ОСОБА_8 ,
представника установи ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що зважаючи на висновок комісії лікарів-психіатрів, згідно з яким ОСОБА_8 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує подальшого лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, суд прийшов до висновку, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню,

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що в порушення норм закону заяву про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 надала представник ДФ СЗНПД ДУ ЦПЗМНА МОЗ України ОСОБА_9 , яка не надавала і не надає психіатричну допомогу ОСОБА_8 , і не мала законних підстав і повноважень надавати до суду зазначену заяву.
Крім того, строк дії ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 12.11.2013 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 закінчився 12 травня 2014 року і продовжувати строк дії цієї ухвали, як того вимагав представник медичного закладу ОСОБА_9 , суд першої інстанції жодної законної підстави не мав.
Разом з тим, суд взагалі не опитував ОСОБА_8 в судовому засіданні про стан його здоров`я, його відношення до лікування, а також не вивчав матеріали справи, та в порушення норм ст. 364 КПК України суд першої інстанції не провів судові дебати.
В свою чергу, доводи лікарів-психіатрів, які були наведені в судовому засіданні не можуть свідчити про особливу небезпеку ОСОБА_8 для оточуючих, тому що жодного нормативно-правового документа, на підставі якого визначається особлива небезпека пацієнта не існує. Крім того, у висновку комісії лікарів-психіатрів № 122 від 05.02.2021 року не зазначена оцінка ризику скоєння пацієнтом ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння за допомогою шкали оцінки ризику (HCR-20 Version 3 та інші).

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_8 та його адвокат ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник установи заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 514 КПК України, ч. 1 ст. 95 КК України та ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Судом встановлено, що ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12.11.2013 року, відносно ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, які продовжувалися.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року продовжувалось ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно матеріалів провадження, суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів ДФ Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України №122 від 05.02.2021 року, дійшов висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

Цим висновком підтверджується, що ОСОБА_8 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує подальшого лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Апеляційний суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів №122 від 05.02.2021 року щодо ОСОБА_8 є достатньо обґрунтованим та мотивованим і відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Крім висновку комісії лікарів-психіатрів процесуальний закон не передбачає надання ніяких інших доказів для прийняття судом рішення про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що представник психіатричного закладу ОСОБА_9 , яка не надавала і не надає ОСОБА_8 психіатричної допомоги, а тому на його думку, у відповідності вимог закону не може подавати заяву до суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки згідно з ст. 95 КК України з такою заявою звертається представник закладу, який надає особі психіатричну допомогу. Тобто, твердження в статті який надає особі психіатричну допомогу відноситься саме до закладу, де перебуває особа.

Як вбачається з матеріалів провадження, заява до суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 була подана представником Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» за дорученням ОСОБА_9 , тобто відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, за письмовою заявою представника закладу, де тримається дана особа, що відповідає положенням ст. 514 КПК України.

Посилання захисника на те, що строк дії ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 12.11.2013 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 закінчився 12 травня 2014 року, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_8 неодноразово продовжувалось застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2013 року.

В свою чергу, представником Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» було подано заяву про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 у строк, передбачений ч. 2 ст. 95 КК України, та її розгляд здійснено відповідно до вимог ст. 514 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що у висновку комісії лікарів-психіатрів № 122 від 05.02.2021 року не зазначена оцінка ризику скоєння пацієнтом ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння за допомогою шкали оцінки
ризику (HCR-20 Version 3 та інші), то вони, на думку апеляційного суду, не заслуговують уваги, оскільки оцінка ризику скоєння пацієнтом суспільно-небезпечного діяння за шкалою ризиків HCR-20 Version 3 на цей час офіційно не затверджена в Україні, не має офіційного перекладу на українську мову, тобто не адаптована в Україні.
Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що суд взагалі не опитував ОСОБА_8 в судовому засіданні про стан його здоров`я, його відношення до лікування та в порушення норм ст. 364 КПК України суд першої інстанції не провів судові дебати спростовуються журналами судових засідань від 24 березня 2021 року (а.с. 10), від 05 квітня 2021 року (а.с. 13), від 15 квітня 2021 року (а.с. 55) з яких вбачається, що судом першої інстанції була з`ясована думка учасників судового провадження, в тому числі ОСОБА_8 , а також були проведені судові дебати.
Інших доказів, які б викликали сумнів у правильності висновків суду першої інстанції, суду не надано.
Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом проведено судом першої інстанції за правилами розгляду цієї категорії проваджень, з дослідженням матеріалів особової справи ОСОБА_8 та медичної документації, в якій відображається стан хворого за час перебування в психіатричній лікарні з суворим наглядом, внаслідок чого судом було постановлено законну, обґрунтовану та вмотивовану ухвалу, та підстав для її скасування за доводами, наведеними в апеляційній скарзі захисника, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4