Справа №: 343/734/17
Провадження №: 1-кп/0343/35/21
У Х В А Л А
про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
09 квітня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в присутності запасного судді - ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та клопотання адвоката ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків визначених судом, у кримінальному провадженні №0000409 відносно обвинувачених:

ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч.4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262 КК України,

ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_11 ,

перекладача грузинської мови- ОСОБА_12 ,

захисників: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

в Долинському районному суді Івано - Франківської області на розгляді перебуває вказане кримінальне провадження.

Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», лист голови Ради суддів України від 16 березня 2020 року про запровадження особливого режиму роботи судів України, рішення державної комісії ТЕБ та НС від 23.02.2021 про запровадження в Івано - Франківській області з 00 годин 00 хвилин 26 лютого 2021 року червоного рівня епідемічної небезпеки та лист начальника державної установи "Івано - Франківської установи виконання покарань №12" від 02.03.2021, про складну епідеміологічну ситуацію в наслідок гострої распіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом, у зв`язку з поданими заявами сторони захисту - адвоката ОСОБА_6 та перекладача грузинської мови Мамани Мікадзе про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку, колегія суддів 08.04.2021 постановила ухвалу здійснювати дистанційне судове провадження шляхом одночасної відеоконференції між Долинським районним судом Івано - Франківської області, ДУ "Івано - Франківська установа виконання покарань №12", куди з`явився ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 та Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, куди зявилась перекладач грузинської мови ОСОБА_12 . Інші учаники кримінального провадження прибули у приміщення Долинського районного суду Івано - Франківської області.

Ухвалою Долинського районного суду Івано - Франківської області від 26.02.2021 в судовому засіданні ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 26 квітня 2021 року.

08 квітня 2021 року Прокурор ОСОБА_11 подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обинуваченим.

Обґрунтовує клопотання тим, що що метою продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим є забезпечення виконання обвинуваченими покладених процесуальних обов`язків. ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких злочинів у різних регіонах України. До злочинів готувались заздалегідь розробленим та узгодженим між всіма учасниками детального плану, вживали заходів конспірації та уникнення викриття вчинених злочинів, використовували зброю, транспорт та засоби зв`язку, а тому є підстави вважати, що кожен з них буде вчиняти перешкоди, спрямовані на знищення доказів у кримінальному провадженні, впливати на потерпілих та їх рідних, свідків, відомості про яких стали відомі під час ознайомлення з матеріалами відповідно до вимог ст. 290 КПК України з метою уникнення кримінальної відповідальності, завдавши значної шкоди для швидкого судового розгляду. З метою уникнення від кримінальної відповідальності, обвинувачені можуть переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальногго правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Наведене свідчить про те, що існують ризики того, що обвинувачені, перебуваючи на волі, не будуть виконувати покладені на них процесуальні обов`язки та матимуть можливість перешкоджати швидкому судовому розгляду.

Крім цього, обвинувачені ніде офіційно не працевлаштовані, джерела отримання доходів невідомі, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є громадянами іншої держави, раніше несудимі в порядку ст. 89 КК України і фактично не мають постійного місця реєстрації в Україні, натомість зареєстровані в республіці Грузія. ОСОБА_10 , який раніше неодноразово судимий, являється жителем м. Новоград -Волинська Житомирської області. ОСОБА_7 зареєстрований в с. Поляниця Болехівської міської ради та до утримання під вартою проживав в АДРЕСА_1 , раніше несудимий в порядку ст. 89 КК України. Судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває. Вважає, що ризики, які виправдовують тримання під вартою обвинувачених не зменшились. З наведених підстав просив задовольнити подані клопотання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подані ним клопотання та просив їх задовольнити. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 просив відмовити з підстав наведених у поданих ним клопотаннях.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 06.04.2021 надіслав на електронну адресу суду клопотання, в якому просить змінити запобіжний захід його підзахисному з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків визначених судом. Дане клопотання обґрунтовує тим, що протягом вже майже 5 років ОСОБА_7 утримується під вартою. За цей час у нього різко погіршився стан здоров`я, було виявлено ряд захворювань хребта (фактично, хвороба Бехтєрєва), новоутворення недослідженої природи, що може нести загрозу життю його підзахисного. Згідно результатів проведеної обвинуваченому в Івано - Франківській ОКЛ КТ всього хребта (висновок ОКЛ від 18.07.2019) у ОСОБА_7 виявлено, крім грижі поперекового відділу хребта, ще й грижу шийних хребців (саме вона спричиняє сильні болі та обмежує рух). Розміри грижі шийного відділу вимагали та вимагають негайного хірургічного втручання. Крім того, наявність двох і більше хребтових гриж є підставою стверджувати, що ОСОБА_7 захворів хворобою Бехтєрєва, тобто - існує загроза інвалідності та ймовірність паралічу. Більше як рік назад у ОСОБА_7 з`явилось візуальновидиме потовщення в районі шиї та постійна, триваюча більше року підвищена температура тіла ( 37.1 - 37.5 градусів Цельсія). Лікарі установи змушені були виконати вимоги обвинуваченого та його захисників і забезпечити проведення йому МРТ та здачу аналізів в спеціалізованих лікувально - діагностичних центрів. Згідно висновку магнітно - резонансної томографії, проведеної в діагностичному центрі "Медгруп" у ОСОБА_7 виявлено остехандроз, спондилоартроз хребта, полісегментарні протрузії дисків на рівні шийного, грудного, поперекового відділу хребта, грижі хребта, часткові дегенеративні стенози на рівні шийного та грудного відділу хребта, компресії грудного відділу хребта. Згідно висновку лікувально - діагностичного центру «Сімедгруп» від 16.06.2020 у ОСОБА_7 виявлено ряд захворювань щитовидної залози, діагностовані як новоутворення (зокрема, аутоімунний тиреоїдит). 23.06.2020 ОСОБА_7 було проведено біоксію новоутворення на шиї. Однак, незалежно від того, чи дане новоутворення є доброякісною чи злоякісною пухлиною, єдиним лікуванням є проведення його підзахисному хірургічного втручання, яке можливе виключно в медичному онкологічному центрі. Натомість, медична установа УВП обмежила лікування ОСОБА_7 виключно знеболюючими препаратами. Тобто, ОСОБА_7 в умовах установи виконання покарань повністю позбавлений будь - якого, навіть неналежного лікування. Вважає, що його підзахисний безпідставно перебуває під вартою, внаслідок чого нівелюються його права.

Захисник ОСОБА_6 підтримав подане ним клопотання, просив змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього обов`язків визначених судом.

Захисниця ОСОБА_19 просила змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою і визначити розмір застави. Вважає, що клопотання прокурора не індивідуалізовані відносно обвинувачених, а ризики не підтверджені доказами. Згідно обвинувального акта обвинувачений ОСОБА_9 не судимий. З невідомих причин колегією суддів в ухвалах про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зазначаються причини невизначення розміру застави у даному провадженні.

Захисник ОСОБА_14 також просив змінити його підзахисному ОСОБА_16 запобіжних захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт. У випадку обрання такого запобіжного заходу його підзахисним буде укладено угоду оренди житла в м. Івано - Франківську.

Захисник ОСОБА_13 просив змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, просив врахувати, що його підзахисний одружений, на утриманні має двох дітей. Прокурор не надав доказів того, що ОСОБА_10 може впливати на свідків або зникнути.

Обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 підтримали позицію своїх захисників.

Заслухавши прокурора, захисників та обвинувачених, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно із ч.ч. 1 - 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч. 4 ст. 331 КПК України).

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

В силу вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, обгрунтована підозра залишається у незмінному вигляді.

Ст. 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" вказує, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Як вбачається з обвинувального акта, кожному з обвинувачених інкриміновано ряд умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинені групою осіб та супроводжувались зухвалою поведінкою виконавців із застосуванням зброї та використанням заходів конспірації для уникнення викриття кримінальних правопорушень у різних областях України, за які, у разі визнання їх винуватими, передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі. ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 без будь - яких сталих офіційних матеріальних доходів та соціальних зв`язків (протилежного матеріали справи не містять) а, отже, усвідомлюють неминучість покарання, що може спонукати їх переховуватись від суду та перешкоджати судовому провадженню.

Вагомим аргументом у підтвердження посилань прокурора в поданих клопотаннях є те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є громадянами іншої держави, вони без постійного місця реєстрації в Україні. Долучена захисницею копія договору оренди будинку в с. Сілець в Львівській області, укладеного на користь ОСОБА_9 01 грудня 2020 року, не може свідчити протилежного. Натомість встановлено, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зареєстровані в Республіці Грузія.

ОСОБА_10 до взяття під варту проживав в Житомирській області.

ОСОБА_7 є жителем м. Долини Івано - Франківської області, який до моменту інкримінованих йому дій, спілкувався з потерпілим ОСОБА_20 . На час розгляду даного клопотання жодних даних про те, що ОСОБА_7 одружений чи має на утриманні неповнолітню дитину не надано та до клопотання не долучено. Окрім цього, в матеріалах справи та під час розгляду кримінального провадження колегія суддів не здобула даних, які б свідчили, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може брати участь в судових засіданнях та отримувати медичну допомогу при необхідності в умовах ДУ "Івано - Франківська установа виконання покарань №12". Натомість встановлено, що уповноваженими особами ДУ "Івано - Франківська установа виконання покарань №12" задовольняються клопотання сторони захисту та ОСОБА_7 про його систематичні обстеження у необхідних спеціалістів приватних лікувальних закладів та надання медичної допомоги.

Суд погоджується з доводами захисників про те, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати випраданням тривалих періодів тримання під вартою, однак звертає увагу, що таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами, які наявні, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд першої інстанції має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Таким чином, твердження захисниці ОСОБА_15 про те, що колегією суддів не обґрунтовуються причини визначення розміру застави як альтернативного виду запобіжного заходу, колегія суддів відхиляє, оскільки цей імперативний обов`язок не поширюється на кримінальні провадження щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, які інкримінуються обвинуваченим. Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 разом з іншими учасниками групи (банди), обвинувачується у вчиненні нападу на потерпілих ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , а саме у тому, що погрожуючи застосуванням ножа і вогнепальної зброї, з метою залякування потерпілих та подолання їх опору здійснили два постріли із пістолета в напрямку ОСОБА_20 , нанесли йому удари ножем по тулубу і верхніх кінцівках, удари ногами по голові, ділянці живота, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, після чого зв`язали його та ОСОБА_21 .

Колегія суддів приймає посилання захисників з приводу неповноти обгрунтування ризиків прокурором, які суд вважає частково обгрунтованими, оскільки, не зважаючи на обставини, які залишились незмінними, час, протягом якого перебувають обвинувачені під вартою, вимагають нової оцінки існування ризиків та обгрунтованості підозр. Водночас суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які впродовж розгляду кримінального провадження продовжують існувати, а саме: переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, залишається незмінна обгрунтована підозра.

Суд при вирішенні поданих прокурором клопотань також бере до уваги поведінку обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, які неодноразово нецензурно висловлювались, вели себе агресивно, порушуючи порядок у залі судового засідання, на зауваження головуючого судді належним чином не реагували. Відмовлялись виходити на заздалегідь призначене дистанційне судове засідання.

Щодо посилання захисників про тривалий розгляд кримінального провадження та перебування обвинувачених під вартою, колегія суддів, хоч і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина, у даному випадку, не свідчить, що вона перешкоджала чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність кримінального провадження, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, та соціальний інтерес до злочинів, у вчиненні яких обвинувауються ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , зокрема проти власності, громадської безпеки, волі, честі та гідності особи. Суд у складі колегії наголошує, що саме поведінка обвинувачених та захисників, які періодично зловживають своїми правами, створюють перешкоди для розгляду кримінального провадження, про що неодноразово наголошував суд.

Доводи сторони захисту з цього приводу не можуть слугувати підставою для застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, а вищевказані ризики продовжують існувати.

Неналежне виконання ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 обов`язків обвинувачених, які визначені КПК України, вказують на те, що у разі застосування судом до них більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, вони можуть навмисно ігнорувати та не виконувати відповідні процесуальні обов`язки, покладені на них цим запобіжним заходом, що може спонукати їх переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи відомості щодо осіб обвинувачених, а також те, що строки, на які продовжені запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою відносно них спливають, виходячи з принципу презумпції невинуватості, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає, що застосування до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 чи ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, про які вказують захисники, на даний час не спроможний гарантувати їх належну поведінку. Жоден із інших альтернативних запобіжних заходів не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати.

Твердження сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинувачених та відсутність ризиків колегія суддів до уваги не бере, оскільки ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні ряду умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинено групою осіб та супроводжувались зухвалою поведінкою виконавців. Це ті обставини, які не потребують для свого підтвердження інших даних. А тому заявлені клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 чи ОСОБА_9 , на більш м`які, не пов`язані з утриманням під вартою, зокрема домашній арешт, не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що продовження строку тримання під вартою обвинувачених не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та узгоджується з п. 79 рішення у справі "Харченко проти України" від 10.05.2011, яке є остаточним, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу та підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів.

Таким чином, суд у складі колегії вбачає достатньо підстав для задоволення клопотань, поданих прокурором, та вирішує продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою до 07 червня 2021 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 197, 331, 336, 395 КПК України, суд у складі колегії суддів-,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - задовольнити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 07 червня 2021 року включно.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 07 червня 2021 року включно.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів -до 07 червня 2021 року включно.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів -до 07 червня 2021 року включно.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків, визначених судом - відмовити.

Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи "Івано - Франківська установа виконання покарань № 12", направивши копію ухвали на електронну адресу е-mail .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано - Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3