Ухвала
іменем України
11 травня 2021 року

м. Київ
справа № 682/1801/20

провадження № 51-2236 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2021 року,
встановив:
За вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2020 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК)до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання з 14 серпня 2020 року.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.
Так, ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 11 травня 2019 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 357, частиною 3 статті 357 КК, маючи не зняті та не погашені судимості, в тому числі за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне, корисливе тяжке кримінальне правопорушення.
02 серпня 2020 року приблизно о 05:00 ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна та особистого незаконного збагачення, шляхом пошкодження захисного поліетиленового тенту, проник в приміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності з надання послуг мобільного харчування на АДРЕСА_2 і з торговельного прилавку повторно, таємно викрав мобільний телефон марки "ASSISTANT AS-5411 max" вартістю 720 грн з сім-карткою мобільного оператора "Київстар" вартістю 25 грн та планшет марки "Huawei AGS-L09" вартістю 1973, 70 грн, що належать ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2718,70 грн.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2021 року вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про зміну судових рішень щодо засудженого та призначення йому більш мякого покарання. Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції викрадені ним мобільний телефон та планшет, активно сприяв розкриттю та розслідуванню злочину, на обліку в лікарів нарколога, невропатолога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується як за місцем реєстрації, так і за місцем відбування попереднього покарання.
Крім того, захисник зазначає про те, що викрадені в потерпілої речі їй добровільно повернуто засудженим і вона не має до нього ніяких претензій у звязку з чим цивільний позов до нього не заявляла.
При цьому, захисник вказує на те, що при постановленні вироку судом не враховано таких помякшуючих покарання обставин, як визнання засудженим своєї вини, активна допомога слідству та суду у розслідуванні та розгляді кримінального провадження, ту обставину, що діями засудженого не завдано потерпілій шкоди і вона не має до нього претензій, а також захворювання його матері, яка пройшла променеву терапію і готується до операції, а окрім останнього в неї немає більше дітей, які б могли надати допомогу.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення засудженим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі захисником не оспорюються та не заперечуються.
Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання засудженому через суворість є необґрунтованими з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 ККособі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання в межах санкції частини 3 статті 185 КК, а саме у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, який має п`ять не знятих і не погашених судимостей, відбував покарання у місцях позбавлення волі та звільнився 08 травня 2020 року, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин, на обліку у лікарів нарколога, невропатолога та психіатра не перебуває, на обліку в Славутському відділі пробації не перебуває, здоровий, за місцем реєстрації характеризується задовільно, до складу його сім`ї входять батько та мати, але останній з ними не проживає, так як тимчасово проживає в м. Славута, за місцем відбування покарання характеризується задовільно, мав 2 стягнення, заохочень не мав, до праці ставиться неохоче.

При цьому, місцевий суд зважив і на пом`якшуючу покарання обставину сприяння розкриттю злочину, а також на обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину.

Крім того, районний суд врахував досудову доповідь, відповідно до якої, на думку органу пробації, існує висока ймовірність вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення, а тому його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства та окремих осіб.
Наведені обставини надали суду першої інстанції підстави для висновку, що саме такий вид та розмір покарання засудженому буде достатнім і необхідним для його виправлення й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Перевіряючи вказаний вирок суду, апеляційний суд додатково зважив на враховані судом першої інстанції обставини, які впливають на визначення міри покарання, при цьому не вбачав підстав для пом`якшення призначеного засудженому покарання.

Так, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції щодо призначення засудженому покарання в межах санкції частини 3 статті 185 КК, а саме у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, у колегії суддів також сумнівів не викликає, оскільки під час призначення покарання були враховані та оцінені обставини, які є необхідними для призначення покарання. До того ж, врахуванню підлягають обставини в їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це ставить вимогу захисник.
Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Враховуючи викладене, підстав вважати, що покарання, призначене засудженому ОСОБА_4 , є явно несправедливим через суворість, немає.

Ухвала ж суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КК.
Таким чином, Суд дійшов висновку, що з касаційної скарги захисника та наданих до неї судових рішень не вбачається підстав для її задоволення.

Зважаючи на викладене, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити захисникузасудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3