Ухвала
іменем України
29 квітня 2021 року

м. Київ
справа № 755/9334/20

провадження № 51-2205 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,
встановив:
За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Постановлено зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк його перебування під вартою з моменту затримання, а саме з 05 червня 2020 року по 08 червня 2020 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаним вироком суду першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається найменування особи, що подає касаційну скаргу, судове рішення, що оскаржується та наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Також, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до вільних показань у кримінальному провадженні, при цьому останній не наводить обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного рішення та не зазначає з яких підстав, передбачених статтею 438 КПК, на його думку, слід скасувати оскаржуване рішення.
Водночас, засуджений не звернув увагу на те, що оскаржуваний вирок районного суду переглядався в суді апеляційної інстанції та ухвалою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року його залишено без зміни.

Однак, засуджений просить скасувати лише вирок суду першої інстанції, при цьому не наводить належних обґрунтувань щодо рішення апеляційного суду.
Вказане позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду його касаційної скарги
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Проте, у касаційній скарзі засуджений ставить вимоги лише щодо вироку суду першої інстанції, при цьому, як вже зазначалося, не звернув увагу на те, що вказане рішення переглядалося апеляційним судом, а також ставить вимогу до суду касаційної інстанції про притягнення до відповідальності осіб, які сфабрикували кримінальне провадження, що не узгоджується з положеннями статті 436 КПК.

При цьому всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень.
Водночас звертаємо увагу ОСОБА_5 на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Тобто для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3