Ухвала
11 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 643/3561/17
провадження № 51 - 5262 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 грудня 2020 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК ) та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду прокурор направив нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Підстави для скасування оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Так, ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 , прокурор просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості.
Проте, в поданій скарзі не зазначено, яких саме істотних порушень кримінального процесуального закону з огляду на положення ст. 412 КПК допустився суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_4 ..
Крім того, ст. 414 КПК визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_4 внаслідок м`якості, прокурор у касаційній скарзі не зазначив, у чому полягає явна несправедливість призначеного покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 9 років, та чому призначене покарання є недостатнім для кари і виправлення засудженого й запобігання вчиненню нових злочинів, а покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років (яке просив призначити в апеляційній скарзі прокурор), буде сприяти цій меті.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Таким чином, враховуючи вимоги КПК та зважаючи на те, що прокурор недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 , разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3