06.04.2021
справа № 642/3300/20
провадження № 1-кп/642/223/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 захисників ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002673 від 10.07.2019, що надійшов з Харківської місцевої прокуратури № 1, відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307; ч. 2 ст. 310; ч.2 ст. 309; ч.1 ст. 306; ч.2 ст. 306 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
встановив:
До Ленінського райсуду м. Харкова 02.07.20 р. надійшов обвинувальний акт, внесений до ЄРДР за №0002673 від 10.07.2019, що надійшов з Харківської місцевої прокуратури № 1, відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307; ч. 2 ст. 310; ч.2 ст. 309; ч.1 ст. 306; ч.2 ст. 306 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою від 16.07.20р. призначене підготовче судове засіданні у складі колегії суддів.
Ухвалою колегії суддів Ленінського р/с м. Харкова від 11.09.20р., за клопотанням обвинувачених, вирішено судове провадження здійснювати суддею одноособово.
14.09.20р. призначене підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Вважала що провадження підсудне Ленінському р/с м. Харкова. Будь-яких інших клопотань не заявляла.
Адвокат ОСОБА_9 заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України. Інших клопотань не заявляла. ОСОБА_5 з думкою адвоката погодився.
Адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також вважали за необхідне закрити провадження з підстав вказаних адвокатом ОСОБА_9 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з думкою захисників погодились. Інших клопотань заявлено не було.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинувачених, суд приходить до висновку про не можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду з наступних підстав.

Після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
За змістом положень ч.4 ст.110КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
У п. 2 ч. 3ст. 374 КПК України зазначено, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
З аналізу цих вимог кримінального процесуального закону випливає, що обвинувальний акт в обов`язковому порядку повинен містити формулювання обвинувачення, в межах якого проводиться судовий розгляд.

Обвинувачення висунуте ОСОБА_5 за ч.ч. 1 та 2 ст. 306 КК України сформульоване як розміщення коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів у банках, вчинене повторно.

Вказана диспозиція ст. 306 КК України існувала у КК України в редакції з 01.09.2001р. зі змінами на 16.01.2003р.

Законом № 361-ІX від 06.12.2019р. змінено редакцію вказаної статті та її диспозиція викладена як використання коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів , прекурсорів , отруйних чи сильнодіючих речовин або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, отруйних чи сильнодіючих речовин або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів.

Формулювання стороною обвинувачення кваліфікації діяння ОСОБА_5 як розміщення коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів у банках, вчинене повторно. без врахування змін у законодавстві та положень кримінального закону про зворотну дію у часі (ст. ст. 22, 58 Конституції України), свідчить про неконкретність обвинувачення що в свою чергу дозволяє зробити висновок що вказане кримінальне провадження не підсудне Ленінському р/с м. Харкова. Жоден з епізодів злочинної діяльності що інкримінують обвинуваченим, не скоєний на території Холодногірського району м. Харкова. Спрямовуючі обвинувальний акт до Ленінського р/с м. Харкова прокурор обґрунтовує це тим що більш тяжкий злочин за ч.2 ст. 306 КК України у вигляді розміщення коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів у банках, вчинений повторно є закінченим з моменті внесення грошей на електронний гаманець № НОМЕР_1 закупним ОСОБА_10 25.07.19р. в період часу 17.54 по 17.57 хв. через термінал розташований за адресою м. Харків вулиця Суздальські ряди 12, тобто в Холодногірському районі м. Харкова, після чого 27.07.19р. ОСОБА_5 з електронного гаманця № НОМЕР_1 діючи повторно, розмістив кошти на банківський картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 . Однак вказане не ґрунтується на вимогах законодавства що діяло на 25.07.19р. оскільки закінченим вважається склад злочину передбаченого ч. 2 ст. 306 КК України з моменту оформлення в банківській установі банківського рахунку (оформлення картки) що не має відношення до Холодногірського району м. Харкова оскільки ОСОБА_5 , якому інкриміновано вказаний злочин, у Холодногірському районі не зареєстрований, мешкає по АДРЕСА_1 . Згідно до обвинувального акту усі епізоди за ч.2 ст. 307 КК України скоєні у Київському, Основ*янському районах міста Харків, наркотичні засоби виявлені у Вовчанському та Харківському районах Харківської області.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони, а також суб`єктивних ознак інкримінованого обвинуваченому злочину, що узгоджується з вимогами ст. 91 КПК України про те, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини, мотив і мета вчинення злочину, вид і розмір завданої ним шкоди.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», визначено: «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції».

Суд дійшов висновку, що обвинувальний акт № 0002673 від 10.07.2019, що надійшов з Харківської місцевої прокуратури № 1, відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307; ч. 2 ст. 310; ч.2 ст. 309; ч.1 ст. 306; ч.2 ст. 306 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не містить формулювання обвинувачення з урахуванням змін у законодавстві. При цьому суд вважає, що можливість зміни обвинувачення в суді прокурором та виправлення таким чином недоліків обвинувального акту є неприйнятним, адже це є правом прокурора, яким він може й не скористатися, а також у звязку з тим, що обвинувачені повинні знати суть предявленого обвинувачення до початку судового розгляду.

З обвинувального акту вбачається відсутність інформації про дату та місце вчинення кримінального правопорушення за ч.1ч.2 ст. 306 КК України що перешкоджає визначенню територіальної підслідності та територіальної підсудності вказаного кримінального провадження. На думку суду обвинувачення за ст. 306 КК України у неіснуючій редакції має на меті створення штучно уяви про територіальну підсудність провадження Ленінському районному суду м. Харкова.

Оскільки обвинувальний акт не підсудний Ленінському р/с м. Харкова клопотання захисника ОСОБА_9 щодо закриття кримінального провадження є передчасним та таким що підлягає розгляду належним судом.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення як передчасне.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002673 від 10.07.2019, що надійшов з Харківської місцевої прокуратури № 1, відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 306, ч.2 ст. 306 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - повернути прокурору Харківської місцевої прокуратури №1 (Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова) для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Харківського апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя: ОСОБА_1