Справа №155/764/20
Провадження №1-кп/155/80/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2021 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Брани Горохівського району Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, згідно з ст.89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України (в редакції Закону України від 04 червня 2009 року),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 26 березня 2020 року о 7 годині 00 хвилин, перебуваючи в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_5 , де, з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись тим, що його дії ніким не помічені, таємно, шляхом вільного доступу, викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Meizu» моделі «С-9 Pro» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , який знаходився на кріслі в житловій кімнаті вказаного вище будинку, вартість якого становить 2759 (дві тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав повністю та показав, що 26 березня 2020 року, перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_5 викрав мобільний телефон належний потерпілому ОСОБА_5 . Суму завданих збитків не заперечує, у вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що претензій ані матеріального, ані морального характеру до обвинуваченого не має. При обранні покарання просив його суворо не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, що наведені в обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши положення ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому вказаною статтею Кодексу, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, який на даний час, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
До обставин, які, відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд не вбачає.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд бере до уваги те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак судимість погашена у встановленому законом порядку, за місцем проживання характеризується посередньо, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, завдані ним збитки повністю відшкодував, відсутність у потерпілого будь-яких претензій до нього, інші конкретні обставини справи, зокрема його поведінку в суді.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, а саме у виді громадських робіт.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
У відповідності до вимог ст.100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
Судові витрати в справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 90 (дев`яносто) годин.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Речові докази, зокрема, мобільний телефон марки «Meizu» моделі «С-9 Pro» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .
На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду шляхом її подачі через Горохівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий