Справа №295/4657/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.04.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3
слідчого Житомирського РУП ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000593 від 12 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія, Автономної Республіки Крим, громадянина України, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, працюючого неофіційно, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
І. Суть клопотання
14.04.2021 року слідча за погодженням з прокурором звернулась з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Як зазначено у клопотанні, 12.04.2021 року, близько 15:00 год, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку №26 по вул. Бориса Тена у м. Житомирі, вийшов на проїжджу частину автомобільної дороги, чим перешкоджав руху транспорту. По зазначеній автомобільній дорозі здійснював рух автомобіль марки Deo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 . Помітивши на проїжджій частині дороги раніше невідомого йому ОСОБА_6 , який вів себе зухвало, ОСОБА_7 зупинив належний йому автомобіль та, вийшовши з нього, наблизився до ОСОБА_6 з проханням залишити проїжджу частину, однак останній на прохання ОСОБА_7 не відреагував, та почав виражатися в його бік брутальною лайкою, створюючи конфлікт.

В подальшому, в ході даного конфлікту ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани, нанісши один удар предметом, ззовні схожим на кухонний ніж.

Після чого ОСОБА_6 втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами: даними протоколів огляду місця події від 12.04.2021 року; даними заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення; даними протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; даними протоколів допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; даними протоколів пред`явлення для впізнання свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ; даними протоколу огляду запису з камер відео спостереження.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідча посилається на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, на переконання слідчої, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти виникненню встановлених ризиків.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалось повне фіксування судового процесу технічними засобами.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали та просили задоволити. Прокурор пояснила, що підозрюваний неодноразово судимий та має непогашену судимість, вчинив тяжкий злочин, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та не надав допомоги потерпілому, міцних соціальних зв`язків не має, тому вважає, що до підозрюваного доцільно застосувати запобіжний захід у вигляд тримання під вартою.
Підозрюваний у судовому засіданні свою причетність до вчинення злочину, в якому він підозрюється, визнав частково та вказав, що злочин вчинив не умисно, оскільки між ним та потерпілим виник конфлікт, який переріс у бійку. Потерпілий також наносив йому удари, поводив себе агресивно, штовхався. Підозрюваний не мав наміру наносити потерпілому тілесні ушкодження, однак у ході бійки він випадково поранив потерпілого, вириваючись від нього, а також поранив себе, в результаті чого на його зап`ясті наявна рана. У скоєному розкаюється та вказав, що просив вибачення у потерпілого. Також пояснив, що перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_17 та проживає разом з нею у її помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , що у судовому засіданні також підтвердила його цивільна дружина. Проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
У судовому засіданні потерпілий скаржився на погане самопочуття, у зв`язку з чим до суду була викликана бригада швидкої медичної допомоги. Лікар швидкої медичної допомоги ОСОБА_18 провела обстеження підозрюваного та вказала, що він має підвищену температуру тіла 37,3 °C та ознаки гострого респіраторного вірусного захворювання, його стан середньої важкості, потребує нагляду сімейного лікаря та призначення лікування. Лікар також вказала, що ОСОБА_6 участь у судовому засіданні брати може, що підтвердив сам підозрюваний.
Захисник у судовому засіданні пояснила, що підозрюваний свою вину визнає частково. Заперечувала щодо задоволення клопотання, вважає, що доводи наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які слідча посилається в клопотанні, належними доказами не підтвердженні та є лише припущенням, а тому просила застосувати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою - цілодобовий домашній арешт.
ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство
За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, оцінка, мотиви та висновки слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу
Слідчим суддею встановлено, що слідчими Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000593 від 12 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного 12.04.2021 року слідчим Житомирського районного управління поліції ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_6 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України о 16-17 годині 12.04.2021 року.
13.04.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності підтверджують наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, що підтверджується, зокрема, даними протоколів огляду місця події від 12.04.2021 року; даними заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 ; даними протоколів допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; даними протоколів пред`явлення для впізнання свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ; даними протоколу огляду запису з камер відеоспостереження.
Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, на які він посилається, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на наступне.
ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, який згідно правил ст. 12 КК України, є тяжким, за скоєння такого злочину КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, необхідність зібрання доказів, а також враховує ранню стадію розслідування.
Слідчий суддя враховує доводи слідчого та прокурора щодо наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, можливість вчинити інше правопорушення, оскільки підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Отже, усвідомлення можливого призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на думку слідчого судді, може свідчити, що ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду.
На переконання слідчого судді прокурором не доведено ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків чи потерпілих в даному кримінальному провадженні, зважаючи на те, що він розкаювався у вчиненому.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.
Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Європейського суду з прав людини Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року, відповідно до якого посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Клішин проти України від 23.02.2012 року вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.
В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про обрання та/або продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою у багатьох випадках навіть не розглядалася.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що 30.01.2020 року у пілотному рішенні "Сукачов проти України" ЄСПЛ вказав на заходи загального характеру, які Україна має вжити протягом 18 місяців. Так у п.147 даного рішення зазначено, що проблема переповненості протягом попереднього ув`язнення тісно пов`язана з іншою проблемою, яка часто виявляється у рішеннях проти України стосовно скарг відповідно до статті 5, а саме, надмірною тривалістю попереднього ув`язнення. Зокрема, він неодноразово визнавав порушення статті 5 § 3 Конвенції у зв`язку з відсутністю належного виправдання як для коротких, так і для довгих періодів попереднього ув`язнення в Україні (див., наприклад, Kharchenko v. Ukraine, no. 40107/02, § 99, 10 лютого 2011; Komarova v. Ukraine, № 13371/06, §§ 77-81, 16 травня 2013; Osakovskiy v. Ukraine, № 13406/06, §§ 82-85, 17 липня 2014; Yaroshovets and Others v. Ukraine, №№ 74820/10 та 4 інших, §§ 123-28, 3 грудня 2015; Ignatov v. Ukraine, № 40583/15, §§ 40-42, 15 грудня 2016; Zherdev v. Ukraine, № 34015/07, §§ 121-24, 27 квітня 2017; Makarenko v. Ukraine, № 622/11, §§ 91-94, 30 січня 2018; та Krivolapov v. Ukraine, № 5406/07, §§ 106-08, 2 жовтня 2018).
На сьогодні Суд визнав порушення статті 5 § 3 Конвенції у більш ніж дев`яноста справах проти України.
Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність обґрунтованих фактів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, доведеним прокурором, а відтак застосування до підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, згідно зі ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що підозрюваний підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за скоєння якого передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі до 7 років; вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення; наявність доведених ризиків; а також те, що підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі, має постійне зареєстроване місце проживання, що свідчить про наявність в нього соціальних зв`язків; у вчиненому розкаюється; на даний час має незадовільний стан здоров`я, потребує лікування.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги, що в матеріалах, долучених до клопотання, відсутні будь-які докази, що відносно підозрюваного раніше обирався будь-який запобіжний захід, що він його порушував або підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в той час, як відносно нього діє запобіжний захід. Слідчий суддя вважає, що наявність попередніх судимостей не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови відсутності переконливих доказів про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування або судового провадження.
А відтак, з урахуванням викладених обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.
З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю. Визначаючи місце перебування підозрюваного під домашнім арештом, слідчий суддя враховує обставини, встановлені у судовому засіданні, а саме що ОСОБА_6 постійно проживає у помешканні своєї цивільної дружини ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено самою ОСОБА_17 у судовому засіданні.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_6 обов`язки зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможуть запобігти ризикам, доведеним прокурором.
Беручи до уваги встановлені обставини, слідчий суддя забороняє підозрюваному залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово, та покладає на нього обов`язок носити електронний засіб контролю.
З огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_6 відповідно до ст. 208 КПК України був затриманий 12.04.2021 року, слідчий суддя застосовує запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з урахуванням часу фактичного затримання до 10.06.2021 року.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 196, 197, 202, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 задоволити частково.
Відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати цілодобово місце проживання за адресою АДРЕСА_3 строком на 60 днів до 10.06.2021 року (включно).
Рахувати строк перебування під домашнім арештом з моменту фактичного затримання з 12.04.2021 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
2.уникати від спілкування зі свідками чи потерпілими у даному кримінальному провадженні;
3. носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановити строк дії ухвали до 10.06.2021 року.
По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_6 до місця проживання АДРЕСА_3 , де звільнити останнього з-під варти.
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.
Ухвала підлягає до негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 19.04.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1