Справа № 201/7921/21
Провадження № 1-кп/201/826/2021
ВИРОК
Іменем України
11 серпня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження 0000425 від 15.06.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, працює офіційно у ФОП ОСОБА_4 , з повною середньою освітою, малолітніх і неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.12.2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі стром на один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та покладенням обов`язків передбачених п.1, 2, ч.1 ст. 76 КК України;

- 12.01.2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі стром на один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та покладенням обов`язків передбачених п.1, 2, ч.1 ст. 76 КК України;

- 11.02.2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 року більш суворим покаранням, призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік із покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3
захисник адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним
15.06.2021 року о 05 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: пр. Героїв 4А у м. Дніпро, побачив всередині кіоску «Шаурма» жіночу сумку бежевого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_7 та в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, визначивши об`єктом свого злочинного посягання, вищезазначену жіночу сумку.

Далі ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи, що його суспільно-небезпечні дії носять відкритий характер для оточуючих, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що вхідні двері відчинено та тим, що потерпіла відволікла свою увагу, ОСОБА_3 зайшов до приміщення кіоску, де лівою рукою взяв жіночу сумку бежевого кольору, в середині якої знаходились грошові кошти у розмірі 330 гривень та особисті речі потерпілої ОСОБА_7 , які матеріальної цінності для останньої не мають, після чого тримаючи у руці сумку вибіг з кіоску, однак дії ОСОБА_3 були помічені потерпілою ОСОБА_7 , які намагалися зупинити протиправне діяння останнього направлені на викрадення чужого майна, однак ОСОБА_3 , побачивши це та розуміючи, що його дії помічені потерпілою, перестали мати таємний характер та переросли у відкрите викрадення чужого майна, ігноруючи законні вимоги останньої про припинення злочинних дій, маючи злочинний умисел направлений на повторне, відкрите викрадання чужого майна побіг у напрямку внутрішнього двору найближчого житлового будинку, тобто виконав усі дії, що залежали від його волі, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця та отримав реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Злочинними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 330 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

2.Позиція обвинуваченого
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати.

3.Позиція потерпілого
Потерпіла ОСОБА_7 через канцелярію суду подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі та просила призначити покарання на розсуд суду. Матеріальних і моральних претензій не має.

4. Докази, які були досліджені судом
Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений і його адвокат не заперечували.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.
Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідив документи, які характеризують його особу.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повністю та об`єктивно доведена.
Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії тяжкого злочину.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання - не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким, умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стать та вік, стан здоров`я, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує той факт, що обвинуваченого вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2021 року засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12.01.2021 року більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік із покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Втім, 15.06.2021 року, перебуваючи на іспитовому строку, обвинувачений знов вчинив кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання, що свідчить про те, що звільнення від відбування покарання з випробовуванням не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 цієї статті остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий вирок, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до роз`яснень абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Таким чином, при призначенні ОСОБА_3 покарання, суд, визначивши йому вид та розмір покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України та відповідно до положень ст. 72 КК України, призначає остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2021 року.
Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову
У даному кримінальному провадженні потерпілою до обвинуваченого цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не пред`явлено.

8.Вирішення питання про долю речових доказів
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Судові витрати, понесені на залучення експерта, відсутні.
Судом встановлено, що обвинувачений був затриманий 15.06.2021 року і ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2021 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено заставу у розмірі 45400,00 грн (а.п. 59).
02.07.2021 року застава в розмірі 45400,00 грн за ОСОБА_3 сплачена ОСОБА_8 .
02.07.2021 року ОСОБА_3 звільнений з-під варти (а.п. 60).
Тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.06.2021 року по 02.07.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід для ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній - заставу.

Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) грн 00 коп. повернути заставодавцю ОСОБА_8 .
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, відповідно до положень ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2021 року остаточно призначивши до відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його затримання після набрання цим вироком законної сили в порядку його виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.06.2021 року по 02.07.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід для ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній - заставу.

Згідно ч.11 ст.182 КПК України, після набрання вироком законної сили заставу, внесену за ОСОБА_3 в сумі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) грн 00 коп. повернути заставодавцю ОСОБА_8 .
Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази:

-Червоний гаманець, грошові кошти у розмірі 330,00 грн, банківська картка, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 (а.п. 23,24) залишити у власності останньої.

-DVD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження (а.п. 65) залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1