Справа № 635/8731/20
Провадження № 1-кп/635/1267/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2021 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3
сторона захисту обвинувачена ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5 ,
обвинувачена ОСОБА_6 , захисник адвокат ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0000793 від 11 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,
УСТАНОВИВ:
В провадження Харківського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду посилаючись на його відповідність нормам закону та підсудність Харківському районному суду Харківської області.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та їх захисники в судовому засіданні не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Вислухавши у судовому засіданні сторону обвинувачення, сторону захисту, перевіривши зміст обвинувального акту суд прийшов до висновку про не відповідність обвинувального акту вимогам закону з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Зазначені норми закону у сукупності дають суду підстави вважати, що для виконання припису п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині викладення формулювання обвинувачення обвинувальний акт, крім викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обов`язковому порядку окремо повинен містити короткий зміст обвинувачення, а саме твердження про те, що особа обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом України. При цьому формулювання обвинувачення з достатньою повнотою повинно містити конкретне визначення об`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, інші обов`язкові та другорядні кваліфікуючі ознаки складу злочину.
Отже, конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.
З аналізу вищезазначених норм кримінального процесуального закону вбачається, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не є поняттями тотожними, це різні самостійні складові обвинувального акту, що одночасно викладені в обвинувальному акті.
Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналізуючи зміст обвинувального акту, суд встановив, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та посилання на положення закону і статті КК України, також в обвинувальному є посилання на формулювання обвинувачення, але за змістом таке обвинувачення не містить конкретне визначення об`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, щодо кожного з обвинувачених, а є стислим викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення.
За відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, суд не може призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки відсутній предмет судового розгляду відсутнє саме обвинувачення, а виклад обставин кримінального правопорушення не є предметом судового розгляду.

Суд враховує, що при судовому розгляді прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи, а формулювання обвинувачення, за його відсутності в обвинувальному акті законом не передбачено. Такі висновки суду ґрунтуються на положеннях ст. 337 КПК України, яка встановлює, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
За відсутності формулювання обвинувачення обвинувальний акт є таким, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).
Також слід врахувати, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Вищезазначені твердження, зокрема знайшли своє відображення в ухвалі Апеляційного суду Херсонської області від 05.08.2015 р. у справі №11-кп/791/676/15, в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2015 р. у справі 11-кп/790/1470/15.
Підсумовуючи наведене суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті саме формулювання обвинувачення порушує право на захист ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і не дає можливості визначити межі судового розгляду, тому обвинувальний акт відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
обвинувальний акт від 15 грудня 2020 року в кримінальному провадженні № 0000793 від 11 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернути прокурору.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1