КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3413/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
02 серпня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року, -
представника власників майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
- IPhone чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , в силіконовому чохлі чорного кольору;
- Самсунг ІМЕІ: НОМЕР_2 , чорного кольору. В якому сім-картка Вадафон на якій наявний номер НОМЕР_3 ;
- IPhone сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 , з розбитим екраном;
- IPhone з екраном білого кольору з розбитим екраном;
- Нокіа чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_5 ;
- IPhone чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_6 , в силіконовому чохлі чорного кольору з сім-карткою НОМЕР_7 ;
- IPhone 11 Pro Max чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_8 , в силіконовому прозорому чохлі з сім-карткою НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;
- Ноутбук «Делл» сірого кольору, SN: 723Р242, який заблокований;
- 5 коробок із мобільних телефонів;
- Тримач сім-карти НОМЕР_11 ;
Накладено арешт на речі та предмети, які вилучені 03.03.2021 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 (згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вказана квартира зареєстрована на праві власності на ОСОБА_7 ), а саме :
- Мобільний телефон чорного кольору IMEI1 НОМЕР_12 IMEI2 НОМЕР_13 , номер телефону № НОМЕР_14 ;
В іншій частині поданого клопотання, - відмовлено.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановлена із грубим порушенням норм кримінального процесуального закону
Апелянти зазначають, що слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту на майно проігноровано факт порушення прокурором строків, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 3 ст. 172 КПК України на звернення із відповідним клопотанням про арешт майна. Прокурору неодноразово поверталося вказане клопотання про арешт мана та встановлювався строк для усунення недоліків, які останнім не було усунено в межах встановленого строку.
Апелянти вважають, що слідчий суддя повинен був відмовити прокурору у задоволенні його клопотання з підстав пропуску ним строків для його подання. Тому слідчий суддя, приймаючи оскаржувану постанову, грубо порушив вимоги КПК України, оскільки він керувався не положеннями норм КПК України, як це передбачено ст. ст. 9, 94 КПК України, а сприяв прокурору у здійсненні ним своїх функцій.
Недотримання вимог КПК України слідчим суддею призвело до того, що він замість здійснення своїх повноважень щодо контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх порушив, взявши на себе функцію прокурора.
Крім того ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що слідчим суддею 04 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання про обшук в частині вилучення сім-карт, комп`ютерного обладнання, магнітних та оптичних носіїв інформації, телефонів, оскільки дані вимоги є неконкретними та такими, що не дозволяють визначити коло предметів і документів, які містять необхідну слідству інформацію. Обшук був проведений із численними порушеннями норм чинного кримінального процесуального законодавства.
В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Проте від заступника керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , надійшло клопотання про відкладення судового розгляду, у зв`язку зайнятістю процесуального керівника в слідчих діях та в іншому судовому засіданні. Враховуючи зазначене колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного клопотання, оскільки доказів на підтвердження обставин викладених у клопотанні про відкладення судового розгляду до нього не долучено. Тому відповідно до вимог ст. 405 та ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без участі прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна, який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити з наведених у них підстав, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Досудовим розслідування встановлено, що 06.07.2018 року невстановлені особи на підставі підробленого "Акту прийому передачі № 1 нежитлового приміщення № 139" від 16.07.2018, розташованого АДРЕСА_3 м. Києві, заволоділи вказаним приміщенням, яке ОСОБА_11 убаку О.В., тим самим спричинили останньому збиток в особливо великих розмірах.
18.07.2018 невстановлені особ ОСОБА_12 ляхом заволоділи майном Вязьонкіної О.В. на користь ТОВ`АСАД ДЕВЕЛОПМ ОСОБА_12 ДРПОУ 42315161), заподіявши Вязьонкіній О.В. матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 7 688 386,09 грн.
22.04.2019 невстановлені особи, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані АДРЕСА_4 їв, проспект Валерія Лобановського, 4-А (приміщення №№: 154, 155, 156, 157) шляхом обману здійснили дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а са ОСОБА_6 омості щодо власника на об`єкти нерухомості за Мірзоєвим А.М. Зазначені дії щодо зміни інформації про право власн ОСОБА_15 ржавним реєстратором приватним нотаріусом Криворучко В.П. (Київський міський нотаріальний округ, м. Київ). Також, 22.04.2019 дер ОСОБА_16 тором Комунального підприємства "РЕЄСТРАТОР" Нікітіною Ю.В. внесені зміни до розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки» та змінено відомості про Іпотекодержателя.
В ході досудового розслідування 03.03.2021 року працівниками слідчого відділу С ОСОБА_6 УП ІНФОРМАЦІЯ_1 і здійснено об АДРЕСА_1 1973 р.н., за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Некрасова, 1-Н (приватний будинок), (згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на ОСОБА_6 вказаний будинок зареєстрований на праві власності на Мірзоєва А. М.).
У ході проведення обшуку виявлено та вилучено: грошові купюри:
1)номіналом 500 гривень у кількості 20 шт.: ВД5316706; ХГ7528433; ХГ5471986; ХЗ7396324; АЕ8082796; АИ8498552; БВ8458238; ХЖ2911434; ХЗ8886977; ХА7127422; ВИ2723154; АВ4740643; АА9390942; ХИ7740789; ХЖ2913518; ХБ5804509; АЖ1513388; БВ8800487; АИ3448615; ХЕ0498033;
2)номіналом 1000 гривень у кількості 103 шт.: АЄ2261757; АЕ0938862; АБ9563209; АЗ7523308; АА6546727; АИ7227991; АЗ8271753; АЗ9473064; АЄ0624473; АЕ1954364; АЄ7499770; АЕ8522515; АЗ0767246; АЖ2387101; АВ5000406; АД4702389; АБ7433439; АИ2493355; АБ3555488; АИ9530726; АД0072544; АЖ6063120; АЗ2343459; АИ0750017; АГ3635953; АГ3082460; АГ6012956; БА7464952; БА3956948; БА3860701; АД5747895; АЖ2686804; АЖ2686805; АЗ6789143; АЗ4205183; АЖ1438930; АЖ1438929; АД9693526; АВ7320708; АИ6601417; АЖ7934212; АА3672248; АЕ7705117; БА7464950; АЕ9243298; АЗ4692096; БА4925227; АЄ7254554; АВ0444770; АЗ2321798; АС3707195; АЕ0399382; АЕ0399381; АД9010143; АВ4064050; БА4362578; АЄ1808427; АЖ2168852; АИ4720166; АЖ1084515; АЕ6399085; АЗ4205184; АЗ4205186; АЗ4205187; АЗ4205189; АЗ4205190; АЗ4205191; АД9743159; АГ7102707; АД7085722; БА9023229; АА5433602; АД4226519; АЗ8943735; АА8026560; АИ3097209; АА0306017; АЖ1764084; АД2109062; АЖ4298627; АБ2067637; АИ0182866; АБ9696891; АИ0505187; АВ4041230; АГ5836757; АБ7065077; АЖ0299154; АЕ7675042; АД5361510; АД0654828; АЗ7628841; АЗ6990139; АА5537220; АГ2860011; АА6962512; БА7464951; АЗ4459606; АЕ4524180; АА2413573; АБ3833435; АЖ7350046; АЕ1672480;
3)Номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 70 шт.: MD87657354A; MD87657351A; MD87657363A; MD87657364A; LO19033211B; MB96444712A; ME68738199B; MG00199726B; LD71603483C; LD43085678D; MD17287886A; PF69265822A; MK45371581A; MH92974631A; MH92974632A; MH92974629A; MH92974630A; MG00199724B; MG00199725B; LB60475362L; LH61785850B; LB58259567G; MC55899450A; ME68738085B; ME68738190B; LB85689722Q; LB30606415B; MD54922083A; LF05435512B; LF18750830H; MB62531635B; LD21184507B; LJ54591143B; LJ54591144B; LB87434399J; PB41924042A; MK34374044C; LB35776537C; MD13356881A; LB24153226A; LB38734892H; MH92974633A; MH92974634A; MB15961334P; MF68413241D; MB15961338P; LJ61190606B; LB61080764U; LB64637928U; MB68973143F; FJ29103202A; LD23301811C; LL76796387E; JC15371510A; LF71201286F; LB94529716R; MK45371576A; MK45371574A; ME68738086B; MH37900366A; LO02331077B; ML26627656A; MH79912980A; MH79912979A; LL61334286F; LJ54591149B; LJ54591150B; LJ54591147B; MK45371573A; LE83466347D.
Дане клопотання направлено прокурором на адресу Солом`янського районного суду м. Києва за допомогою засобів поштового зв`язку 30.04.2021 року (а.с.198а).
12.05.2021 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора було задоволено частково та накладено арешт на речі та предмети, які вилучені 03.03.2021 року під час обш АДРЕСА_1 1973 р.н., за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Некрасова, 1-Н (приватний будинок), (згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на ОСОБА_6 но вказаний будинок зареєстрований на праві власності на Мірзоєва А.М.), а саме на:
- IPhone з екраном білого кольору з розбитим екраном;
- Ноутбук «Делл» сірого кольору, SN: 723Р242, який заблокований;
- 5 коробок із мобільних телефонів;
Накладено арешт на речі та предмети, які вилучені 03.03.2021 року під час обшук АДРЕСА_2 19.05.1986 р.н., за адресою: м. Київ, вул. Березняківська 12, кв. 153 (згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на ОСОБА_7 вказана квартира зареєстрована на праві власності на Близнюкова В.В.), а саме :
В іншій частині поданого клопотання, - відмовлено.
Оскільки дана ухвала оскаржена власниками майна - тільки в частині накладення арешту на мобільні телефони та ноутбуки,які вилучені 03.03.202 ОСОБА_6 >під час обш АДРЕСА_1 1973 р.н., за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Некрасова, 1-Н (приватний будинок) та вилучені 03.03.202 ОСОБА_7 sp ІНФОРМАЦІЯ_2 >під час обшук АДРЕСА_2 19.05.1986 р.н., за адресою: м. Київ, вул. Березняківська 12, кв. 153, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданих апеляційних скарг, а щодо іншого тимчасово вилученого майна, на яке відмовлено у накладенні арешту вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.
Слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, з`ясовано думку представника власників майна та прокурора, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчим суддею встановлено, що ухвалами слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.02.2021 та 15.02.2021, не було прямо надано дозвіл на відшукання вказаних речей, тому вони вважаються тимчасово вилученим майном, відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 168 КПК України заборонено тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Щодо порушення строків на звернення прокурором з клопотанням про арешт майна, з матеріалів провадження вбачається, що ухвалами слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва від 15.03.2021 /а.с. 193/, 02.04.2021 /а.с. 194/, 26.04.2021 /а.с. 197/ клопотання про арешт майна поверталося прокурору для усунення недоліків з установленням строку протягом якого вони мають бути усунені.
Як вбачається з останньої ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.04.2021 /а.с. 197/ якою повернуто клопотання прокурору для усунення недоліків було встановлено строк в сімдесят дві години, ухвала прокурору була направлена 27.04.2021 відповідно до супровідного листа /а.с. 196/, а клопотання про арешт майна, як зазначалось вище прокурором направлено 30.04.2021 року, тобто з дотриманням строку визначеного даною ухвалою.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року, - ОСОБА_7 яційні скарги власників майна Мірзаєва А.М. та Близнюкова В.В., залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
Фрич ОСОБА_4 Слива Ю.М. Юрдига О.С.