ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1280/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1032/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 204 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року, якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості та повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 31 березня 2021 року, укладеної між прокурором начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 30 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 30 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України, повернуто прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що угода не відповідає вимогам ст. 472 КПК України, зокрема: не зазначено істотні для даного кримінального провадження обставини в частині збуту ОСОБА_8 незаконно виготовлених спирту етилового та алкогольних напоїв, що є кваліфікуючою ознакою за ст. 204 КК України, не зазначено час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення в цій частині.
Крім того, судом була встановлена неможливість сплати обвинуваченим штрафу, внаслідок чого в угоді визначено остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Також угодою не покладено на ОСОБА_8 відшкодування витрат на залучення експерта.
На переконання суду першої інстанції, зміст угоди про визнання винуватості не відповідав інтересам суспільства.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у даному кримінальному провадженні були виконані усі слідчо-процесуальні дії та прийняті рішення на стадії досудового розслідування.

Всупереч вимогам ст. 474 КПК України та незважаючи на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, суд першої інстанції, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, дійшов висновку про наявність підстав для відмови в її затвердженні, при цьому не з`ясував думку сторін провадження та підстав щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а також питання щодо його повернення, якщо останній не відповідає вимогам КПК України, як того вимагає кримінальний процесуальний закон України, повернувши матеріали кримінального провадження, чим позбавив сторін права висловити свої доводи з приводу того, чи були зібрані під час судового розслідування докази, достатні для складання обвинувального акта та чи було завершено досудове розслідування, і вже в залежності від цього приймати відповідні рішення, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України.

При цьому, судом першої інстанції не встановлено будь-якої невідповідності обвинувального акта вимогам закону, і про це не зазначено в оскаржуваній ухвалі.

З приводу доводів щодо призначення покарання у вигляді штрафу зазначає, що санкція ч. 1 ст. 204 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Іншого основного альтернативного покарання зазначена норма КК України не передбачає.

Вимоги ст. 53 КК України при визначенні ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 204 КК України, зважаючи на майновий стан обвинуваченого та тяжкість злочину, дотримані. Покарання визначено у межах санкції статті обвинувачення.

Крім того, з незрозумілих мотивів судом залишено поза увагою застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації незаконно виготовлених товарів, яке також передбачено угодою про визнання винуватості, укладеною з ОСОБА_8 .

Таким чином, покарання за ч. 1 ст. 204 КК України, передбачене угодою про визнання винуватості, укладеною з ОСОБА_8 , відповідає вимогам Кримінального кодексу України.

З приводу відшкодування витрат на проведення експертизи зазначає, що статтею 472 КПК України не передбачено зазначення в угоді про визнання винуватості відшкодування витрат на проведення експертизи, але на виконання вимог п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України відомості щодо витрат на проведення експертизи зазначені в обвинувальному акті.

Висновки суду про те, що зміст вказаної угоди не відповідає інтересам суспільства, порушують вимоги ст. 370 КПК України, оскільки мотиви та обґрунтування цьому взагалі не вказав.

Просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені у порядку, передбаченому законом, до судового засідання апеляційного суду не з`явились, із заявами про відкладення розгляду апеляційної скарги прокурора не звертались, у зв`язку із чим відповідно до положень ст. 405 КПК України їх неявка є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого КПК України.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, якщо в угоді наявні недоліки, які за своїм змістом не є суттєвими, зокрема угода вміщує суперечності, неточності, що обумовлено, переважно, правовою необізнаністю сторін, з огляду на заборону, передбачену ч. 8 ст. 474 КПК України, щодо повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні, правильним видається надання судом можливості сторонам уточнення укладеної угоди, внесення відповідних змін до її змісту. При цьому, такі зміни мають бути погоджені між сторонами, відображені в журналі судового засідання, технічному записі та судовому рішенні.
Таким чином, рішення суду першої інстанції про відмову в затвердженні угоди про примирення є передчасним та не ґрунтується на вимогах закону, яким передбачені виключні підстави для відмови в затверджені угоди.
Також колегія суддів не може погодитись і з висновками суду першої інстанції щодо повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Згідно вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або визнання винуватості може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Положеннями ч. 1 ст. 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування обвинувальний акт з підписаною угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною угодою до отримання висновку експерта або фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.
Отже, законом передбачено право прокурора не направляти невідкладно обвинувальний акт з угодою до суду, якщо не зібрані та не зафіксовані всі докази і це вплине на результат розгляду провадження у разі відмови суду в затвердженні угоди.
Частиною 7 ст. 474 КПК України передбачено обов`язок суду щодо перевірки угоди на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і зазначені підстави, у разі встановлення яких суд відмовляє в затвердженні угоди, а саме якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Крім того, зазначеною нормою передбачено, що у разі відмови в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.
Як слідує з роз`яснень, що містяться в п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення кримінального провадження на підставі угоди», за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України, завершено досудове розслідування, надано доступ до матеріалів кримінального провадження, складено і вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом.
Отже, при направленні обвинувального акта до суду досудове розслідування по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_8 закінчено.
Всупереч вимогам ст. 474 КПК України та незважаючи на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, суд першої інстанції, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, дійшов висновку про наявність підстав для відмови в її затвердженні, при цьому не з`ясував думку прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а також питання щодо його повернення, якщо останній не відповідає вимогам КПК України, як того вимагає кримінальний процесуальний закон України, повернувши матеріали кримінального провадження із угодою про визнання винуватості, чим позбавив сторону обвинувачення права висловити свої доводи з приводу того чи були зібрані під час судового розслідування докази, достатні для складання обвинувального акту та чи було завершено досудове розслідування, і вже в залежності від цього приймати відповідні рішення, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України.
При цьому судом першої інстанції не встановлено будь-якої невідповідності обвинувального акту вимогам закону.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні вже закінчено, здійснено відкриття матеріалів, складено обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та вручено його копії, таким чином повернення кримінального провадження, в даному випадку, позбавлене будь-якого змісту, оскільки не буде досягнуто мети (продовження досудового розслідування), яке по факту є закінченим.
Апеляційний суд вважає, що повертаючи кримінальне провадження прокурору з вищевказаних підстав, суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали суду в частині повернення кримінального провадження прокурору.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить зазначене порушення судом вимог ст.ст. 474 КПК України, разом з цим, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню в частині повернення кримінального провадження прокурору з призначенням в цій частині нового розгляду у суді першої інстанції.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року, якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості та повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України, скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 332/1280/21