ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1235/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою>

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000715 від 26.04.2019 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 255 КК України (ч.1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001 року), ч.2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-1Х від 04.06.2020 року), ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч.4 ст. 28 ч.4 ст.190 КК України, ч.4 ст. 28 - ч.4 ст. 358 КК України, ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000715 від 26.04.2019 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 255 КК України (ч.1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001 року), ч.2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-1Х від 04.06.2020 року), ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч.4 ст. 28 ч.4 ст.190 КК України, ч.4 ст. 28 - ч.4 ст. 358 КК України, ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України.
Згідно оскаржуваної продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування тобто до 21 липня 2021року, без визначення застави.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилається на те, що ризики, зазначені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу, не підтверджуються жодними об`єктивними обставинами. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено суду того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Пояснив, що під час досудового розслідування та в суді підозрюваний ОСОБА_8 підтвердив факт використання ним підробного документу (паспорту) на підставі якого було укладено угоди та в категоричній формі заперечував свою участь у злочинній організації, вказав, що ніяких насильницьких дій над потерпілими він не вчиняв. Також зазначив, що під час допиту підозрюваний ОСОБА_8 добровільно дав свідчення, де повідомив всі відомі йому обставини скоєння кримінальних правопорушень, виявив дієве каяття та намір не вчиняти інших кримінальних правопорушень і не продовжувати правопорушення у якому підозрюється.
Заслухавши доповідь судді,доводи ОСОБА_10 , який підтримав вимоги апеляційної скарги,а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення,дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В провадженні СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000715 від 26.04.2019 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України.
21.04.2021 року о 08 год. 40 хв. ОСОБА_8 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
21.04.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч ч.1 ст. 255 КК України (ч.1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001 року), ч.2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-1Х від 04.06.2020 року), ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч.4 ст. 28 ч.4 ст.190 КК України, ч.4 ст. 28 - ч.4 ст. 358 КК України, ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2021року ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.06.2021, без визначення застави.
15.06.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим із прокурором про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст. 255 КК України (ч.1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001 року), ч.2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-1Х від 04.06.2020 року), ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч.4 ст. 28 ч.4 ст.190 КК України, ч.4 ст. 28 - ч.4 ст. 358 КК України, ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначив, що на цей час ризики,передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, визначені в ухвалі слідчого судді від 23.04.2021 року при обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати, а саме:

- враховуючи, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі, та великий термін покарання, може спровокувати останнього переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.
- також ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- крім того, існує ризик незаконного впливу на поведінку не встановлених під час досудового розслідування спільників та потерпілих, перешкоджати встановленню інших свідків кримінальних правопорушень;
- також ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Така незаконна діяльність ОСОБА_8 носила систематичний характер та тривала більше 2 років, та могла тривати і далі, якби не була припинена співробітниками правоохоронних органів.
Слідчий вважає, що стосовно підозрюваного має бути продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів, та на цей час ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали з вказаних підстав, а тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 строком до 21.07.2021року тобто в межах строків досудового розслідування.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбаченихч.1 ст. 255 КК України (ч.1 ст. 255 КК України в редакції від 05.05.2001 року), ч.2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-1Х від 04.06.2020 року), а саме: участь у злочинній організації;) ч.4 ст. 28 - п.п. 3, 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, передбачених ч.1 ст. 255 КК України (ч.1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001 року), ч.2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-1Х від 04.06.2020 року), ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч.4 ст. 28 ч.4 ст.190 КК України, ч.4 ст. 28 - ч.4 ст. 358 КК України, ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: проведених заходах негласних слідчих (розшукових) дій передбачених ст.ст. 260, 263, 264, 267, 268, 269 КПК України, якими встановлено факти, що свідчать про причетність ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень; матеріалах отриманих в ході тимчасових доступів до відомостей, що містять таємницю вчинення нотаріальних дій, а саме до документів які перебувають у володінні приватних нотаріусів Харківського міського нотаріального округу: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . В ході вивчення зазначених документів, було встановлено факти шахрайського переоформлення нерухомого майна потерпілих. Також встановлені факти підготовки до шахрайських дій, з метою подальшого переоформлення майна потерпілих; матеріалах отриманих в ході тимчасових доступів до відомостей, що становить охоронювану законом таємницю, а саме до заяв на видачу паспортів гр. України (Форми-1), які перебувають у володінні ГУДМС України в Харківській області. В ході вивчення зазначених документів, було встановлено факти підготовки до шахрайських дій, з метою подальшого переоформлення майна потерпілих та факти підробки офіційних документів за використанням яких були здійснені шахрайські переоформлення нерухомого майна потерпілих; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_29 від 21.04.2021; протоколах обшуків від 21.04.2021, інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених проти власності, життя та здоров`я особи та проти громадської безпеки, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .
Усвідомлюючи підозрюваним можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховування від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; також існує ризик незаконного впливу на поведінку не встановлених під час досудового розслідування спільників та потерпілих, перешкоджати встановленню інших свідків кримінальних правопорушень; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки така незаконна діяльність ОСОБА_8 ,згідно підозри, мала систематичний характер та тривала більше двох років, та могла тривати і далі, якби не була припинена співробітниками правоохоронних органів.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 , а саме вчинення особливо тяжких злочинів проти власності, життя та здоров`я особи та проти громадської безпеки,колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності населення, а також життя та здоров`я населення, яке, відповіднодо ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, оскільки доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу заперечення ОСОБА_8 своєї участі у злочинній організації та зазначення про те, що ніяких насильницьких дій над потерпілими він не вчиняв, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Вимогу захисника щодо визначення ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів вважає необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.177-178, п.1 ч. 4 ст.183 КПК України, обґрунтовано у своїй ухвалі дійшов висновку щодо неможливості визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки злочини вчинено із застосуванням насильства.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді