Справа №639/3955/21
Провадження №1-кс/639/1074/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000260 від 10.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з вказаним клопотанням, в якому просив накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на вилучене під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , видане МРЕВ-4 м. Києва на ім`я ОСОБА_4 , автомобіль «Аudі А 4»д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузову відсутній, та ключі до нього у одному екземплярі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції №1 ГРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 від 10.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна прокурор посилався на те, що 10.06.2021 приблизно о 00:41 за адресою: м. Харків, вул. Семінарська 80/2, працівниками ДПП УПП в Харківській області було зупинено автомобіль марки «Аudі А 4»з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з ознаками підробки.

10.06.2021 у період часу з 01 год. 20 хв. до 02 год. 30 хв. слідчим СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області було проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, 80/2, під час якого у ОСОБА_5 було вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , видане МРЕВ-4 м. Києва на ім`я ОСОБА_4 , автомобіль «Аudі А 4» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузову відсутній, та ключі до нього у одному екземплярі.

Згідно пояснень ОСОБА_5 вбачається, що він 10.06.2021 був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, після чого його повідомили що документи на автомобіль підроблені. Також зазначив, що придбав вказаний автомобіль приблизно два тижні тому через інтернет-ресурс у незнайомого йому чоловіка за усною домовленістю, контактних даних якого не залишилося

Відповідно до клопотання прокурора, в ході проведення досудового розслідування встановити достеменно власника вилученого майна не виявилося за можливе, проте воно може бути використано для проведення подальших слідчих (розшукових) дій, і має значення для подальшого встановлення кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

11.06.2021 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , видане МРЕВ-4 м. Києва на ім`я ОСОБА_4 , автомобіль «Аudі А 4» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузову відсутній, та ключі до нього у одному екземплярі, які були вилучені в ході огляду місця події 10.06.2021 у період часу з 01 год. 20 хв. до 02 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, 80/2, дізнавачем визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено в ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , видане МРЕВ-4 м. Києва на ім`я ОСОБА_4 , автомобіль «Аudі А 4» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузову відсутній, та ключі до нього у одному екземплярі, які були вилучені в ході огляду місця події 10.06.2021 у період часу з 01 год. 20 хв. до 02 год. 30 хв. за адресою: м м. Харків, вул. Семінарська, 80/2, є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Частиною 2 ст. 237 КПК України передбачено, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Разом з тим, ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду вказаного автомобіля матеріали справи не містять.
ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора є неконкретизованим та неповним, яке, згідно імперативної вказівки законодавця, за таких обставин підлягає обов`язковому уточненню, шляхом повернення клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України прокурору для усунення недоліків.
Аналогічна правова позиція Харківського апеляційного суду викладена, зокрема, в ухвалі від 27.05.2021 у справі №639/327/21.

Крім цього, всупереч вимогам ч. 3 ст. 170 КПК України в клопотанні прокурор не наводить обґрунтувань, що перелічене у ньому майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а обмежується лише формальним посиланням на норму кримінального процесуального кодексу.

Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, зокрема, враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Однак клопотання прокурора не містить обґрунтування наявності ризиків того, що існує реальна загроза знищення вказаного в клопотанні майна у випадку незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт цього майна, тобто відсутнє обґрунтування пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Наведене свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, а відтак підлягає поверненню прокурору в силу положень ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення виявлених недоліків протягом 72 годин.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000260 від 10.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України, - повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України, надавши для цього строк 72 години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1