Справа № 203/1355/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 12.01.2021 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, маючого середню - технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.04.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт 120 годин;

- 19.11.2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць, на підставі ст.ст. 71,72 КК України остаточно визначено покарання у виді 1 місяця 14 днів арешту;

- 05.08.2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 08.04.2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 71,72 КК України остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин проти власності.

Так, 25.12.2020 року приблизно о 18:30 годині, ОСОБА_3 , маючи вільний доступ, зайшов до приміщення квартири АДРЕСА_2 . У подальшому, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, візуально переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої, взяв майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia 1 ta 1047» IMEI: 1. НОМЕР_1 , IMEI: 2. НОМЕР_2 , вартість якого становить 580 гривень 20 копійок, з сім картою оператора мобільного зв`язку «ТОВ Лайфселл», на рахунку якої знаходились грошові кошти у розмірі 120 грн., що належить ОСОБА_6 , після чого вийшов з приміщення квартири, таким чином зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 в розмірі 700 гривень 20 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що він, дійсно, вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, а саме, 25.12.2020 року, приблизно о 18:30 годині, у квартирі АДРЕСА_2 , поки ніхто не бачив, взяв мобільний телефон марки «Nokia 1 ta 1047», який належав потерпілій ОСОБА_6 та здав його у ломбард. У скоєному щиро кається.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, врахувавши заяву потерпілої, в якій вона вказала, що не заперечує щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої їй зрозумілі, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, документами, що підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та щодо речових доказів.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі, і за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2021 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 71,72 КК України остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

Кримінальне правопорушення за даним обвинувальним актом ОСОБА_3 скоєно 25.12.2020 року, тобто, до засудження його за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2021 року.

Внаслідок чого, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених за цим вироком та вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2021 року, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання частково відбуте покарання, призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2021 року, по день набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у даному кримінальному проваджені не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 428-21 від 09.02.2021 року у сумі 326 (триста двадцять шість) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Nokia 1 ta 1047» IMEI: 1. НОМЕР_1 , IMEI: 2. НОМЕР_2 , в корпусі темно синього кольору, який переданий під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній;

-оптичний носій (диск 1 шт) з написом «Кража» від 25.12.2020 року, за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні ломбарду Імперіал «Онікс Анохіна Яценко», на якому міститься відеоматеріал по факту дій підозрюваного ОСОБА_3 , зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000041.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1