Дата документу 15.02.2021 Справа № 310/419/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/419/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/168/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізька УВП (№10)»),

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Троїцько-Печерськ, Республіка Комі, Російська Федерація, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 30.05.1997 року Залізничним районним судом м. Львів за ч. 2 ст. 229-6 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Звільнився 13.02.1999 року по відбуттю строку покарання;
2) 01.09.1999 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст.196-1 КК України до покарання у вигляді 1 року виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати;
3) 16.12.1999 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст.140 КК України до покарання у вигляді 1 року виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати;
4) 08.02.2001 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 43 КК України частково приєднано покарання по вироку Бердянського міського суду Запорізької області від 16.12.1999 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 200 гривень. Звільнився 09.07.2003 року по відбуттю строку покарання;
5) 08.08.2005 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
6) 16.09.2008 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст.345, ст. 391, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 року 10 днів позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Бердянського міського суду Запорізької області від 08.08.2005 року та остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 17.06.2009 року по відбуттю строку покарання;
7) 21.04.2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки;
8) 04.10.2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.04.2011 року та остаточно визначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнився 16.02.2016 року по відбуттю покарання;
9) 29.07.2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
10) 22.02.2017 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.07.2016 року, призначено покарання у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з моменту затримання з 26 серпня 2016 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
11) 12.04.2017 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом складання покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.02.2017 року до відбуття 5 років 3 місяці позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання до набрання вироком законної сили,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 березня 2021 року включно, з визначенням застави в розмірі 45400 гривень, а також з роз`ясненням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 України, за наступних обставин.

4 листопада 2020 року приблизно о 4 год. 20 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшли до металевого гаражу, який розташований навпроти вказаного будинку, де шляхом підбору ключа до гвинтового замку, відчинили двері вказаного гаражу та таким чином проникли до нього, звідки таємно, повторно викрали належне ОСОБА_11 майно, а саме: 4 зимових скати розмір 15, марки «Partner», вартістю 900 гривень за одиницю, 2 велосипеди типу «Салют», обидва чорного кольору, вартістю 1500 гривен за одиницю, шліфувальну машинку марки «Einhell» модель «TC-DW 225» з серійним номером 279259, червоного кольору, вартістю 3500 гривень, будівельний міксер марки «Vitals» модель «EM 1414 BR» з серійним номером 121781511 червоного кольору, вартістю 2000 гривень, лазерний рівень (нівелір) марки «DWT» модель «LLC03-30», зеленого кольору, вартістю 2000 гривень, перфоратор марки «Dnipro-m», модель «BH 190», чорно-помаранчевого кольору, вартістю 2000 гривень, болгарка марки «Dnipro-m» модель «GL-190S», чорного кольору, вартістю 1800 гривень, болгарка марки «Dnipro-m», модель «GL-125S», чорно-помаранчевого кольору, вартістю 800 гривен, електричний лобзик, марки «Dnipro-m», модель «JS-110S», чорного, сірого та помаранчевого кольору, вартістю 1500 гривень, 2 залізних автомобільних диска, розміром 15, вартістю 800 гривень за одиницю, а всього на загальну суму 21500 гривень.
Відразу після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , з викраденим майном залишили місце вчинення злочину та розпорядились ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 21500 гривень.
Крім того, 13 листопада 2020 року приблизно о 4 год. 30 хв., знаходячись на території гаражного кооперативу «Стріла» по вулиці Довганюка в місті Бердянськ, Запорізької області, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшли до металевого гаражу № НОМЕР_1 вказаного гаражного кооперативу, де шляхом пошкодження навісного замку та підбору ключа до гвинтового замку, відчинили двері вказаного гаражу та таким чином проникли до нього, звідки таємно, повторно викрали належне ОСОБА_12 майно, а саме: дитячу машинку на акумуляторі з серійним номером НОМЕР_2 , червоного кольору, з написом «BMW», вартістю 5500 гривень, автомобільне дитяче крісло «Isofix El Camino me 1045», темно-сірого кольору, вартістю 2500 гривень, мобільний телефон марки «Леново», модель «А2010» в корпусі чорного кольору з IMEI 1- 53550 2- НОМЕР_3 , вартістю 1000 гривень, а всього на загальну суму 9000 гривень.
Відразу після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , з викраденим майном залишили місце вчинення злочину та розпорядились ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 9000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, яка поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

4 листопада 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002265 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за заявою потерпілого ОСОБА_13 , а 21 грудня 2020 року за заявою потерпілого ОСОБА_12 (а.с. 6).

26 січня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 42-45).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вважав, що стороною кримінального провадження надані докази наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 вважає, що слідчим суддею тримання під вартою до нього застосовано незаконно.
Апелянт вказує, що встановлений факт попередньої змови з ОСОБА_10 є необ`єктивним, не підтверджений та надуманий домислом слідчого.
Крім того, зазначає, що факт проникнення до приміщення гаражу також не підтверджений матеріалами справи.
Підозрюваний ОСОБА_7 зауважує, що має постійне місце проживання, має в цивільному шлюбі 4 неповнолітніх дітей та збирає документи для відновлення водійських прав.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та зауважив, що підозра необґрунтована, свідки його не впізнають, а ОСОБА_10 не має ніякого відношення до обставин кримінального провадження.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримав подану підозрюваним ОСОБА_7 апеляційну скаргу. Зазначив, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки переховуватися підозрюваний не буде.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду просила у задоволенні апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 відмовити. Зазначив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними та запобігти ним можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який законом віднесено до тяжких корисливих злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 6 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджуються: протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 4 листопада 2020 року (а.с. 9); оглядом місця події від 4 листопада 2020 року (а.с. 10-13); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 5 січня 2021 року (а.с. 14-15); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (а.с. 16); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 січня 2021 року та додатками до них (а.с. 17-20); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 (а.с. 21); протоколом прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 21 грудня 2020 року (а.с. 22); протоколом огляду місця події від 21 грудня 2020 року (а.с. 23-26); протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 13 січня 2021 року (а.с. 27); протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 14 січня 2021 року (а.с. 28); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 січня 2021 року та додатком до нього (а.с. 29-30).

Таким чином, колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду, що дає підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких корисливих злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, факт неодноразового притягнення у минулому за вчинення, в тому числі, тяжких злочинів, факт відбування покарання в місцях позбавлення волі в минулому, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, звільнявся як по відбуттю строку покарання, так і з випробуванням з іспитовим строком та маючи не зняті та не погашені судимості, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, відсутні дані, що він має постійне джерело доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.
Доводи апеляційної скарги підозрюваного з приводу того, що він має у цивільному шлюбі 4 неповнолітніх дітей та збирає документи для відновлення водійського посвідчення, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4