печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві - ОСОБА_5 від 10.02.2021 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001078 від 26.05.2020,

ВСТАНОВИВ:
25.03.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві - ОСОБА_5 від 10.02.2021 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001078 від 26.05.2020.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості.

Особа, що подала скаргу у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутність, вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001078 від 26.05.2020 та ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Так, з долученої постанови вбачається, що вказане кримінальне провадження розпочато за фактом того, що до ТУ ДБР у м. Києві надійшла ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 №757/54707/19-к від 13.01.2020 якою зобов`язано компетентну особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві внести відомості до ЄРДР за заявою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_4 від 02.10.2019 з приводу можливого вчинення кримінального правопорушення працівниками Національної поліції України.

В рамках даного провадження, 15.01.2021 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві надійшло клопотання за підписом адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 від 04.01.2021 щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в якому адвокат зазнчає, що ОСОБА_4 являється потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Слідчий зазначив, що під час вивчення клопотання встановлено, що воно не підлягає розгляду, оскільки адвокат ОСОБА_3 не є суб`єктом уповноваженим заявляти клопотання під час досудового розслідування, відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, оскільки ОСОБА_4 не являється потерпілим у кримінальному провадженні № 0001078 від 26.05.2020.

Разом з цим, слідчий суддя зобов`язав уповноважених осіб Територіального управління Державною бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні №0001078 від 26.05,2020 року, розглянути в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , від 04.01.2021 року, одержане 06.01.2021 року, про що повідомити заявника.

Таким чином, на підставі зазначеного, слідчий виніс постанову та вказав, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не являється потерпілим, а адвокат ОСОБА_3 не являється представником потерпілого.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 222 КПК України, якою передбачено недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування, надання іншої інформації про стан досудового розслідування вищезазначених кримінальних провадженнях не представляється можливим.

Вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 не може бути задоволене, у зв`язку з тим, що вона не входить до переліку учасників кримінального провадження, які мають право заявляти клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій, в тому числі що проведення слідчих (розшукових) дій, з врахуванням зазначеного, слідчим було відмовлено в задоволенні клопотання.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Так, відповідно до ст. 221 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм всі матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення шодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За встановлених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, які викладені в постанові та вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, так як постанова містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Окрім цього, суд звертає увагу, що у відповідності до ст. 36 КК України, слідчий/прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Отже, оскільки слідчий у своїй діяльності є самостійним, а заявником не наведено даних, що документи з якими він хоче ознайомитись є загальнодоступними. Також не надано доказів, які б спростовували твердження слідчого, що розкриття таких матеріалів може зашкодити досудовому розслідуванню та те, що скаржник є особою, яка входить до переліку осіб, які можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, оскільки підтвердження, що ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні, не надано суду, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві - ОСОБА_5 від 10.02.2021 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001078 від 26.05.2020.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1