Справа № 751/997/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/454/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000057 від 19.01.2021 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славутич, громадянина України, місце реєстрації не зареєстроване, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-17.09.2020 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді 1 місяця 15 днів арешту.

На підставі статті 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.09.2020 року, і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 1 місяця 25 днів арешту.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вирок суду набрав законної сили 20.10.2020 року.

28.10.2020 року засудженого ОСОБА_6 поставлено на облік Новозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» , розташованого за адресою: вул. Реміснича, 2, м. Чернігів. 04.11.2020 року засудженого у письмовому вигляді ознайомлено з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, про що у ОСОБА_6 відібрано підписку.

У той же день, ОСОБА_6 видано направлення для відбування громадських робіт до Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради, що знаходиться за адресою: проспект Перемоги, 15 у місті Чернігові, згідно якого останній мав приступити до відбуття призначеного покарання з 06.11.2020 року, однак не приступив.

ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 04.01.2021 року по 06.01.2021 року, 08.01.2021 року, з 11.01.2021 по 13.01.2021, 15.01.2021, з 19.01.2021 по 22.01.2021 року, з 25.01.2021 і по теперішній час, ігноруючи обов`язки, пов`язані із відбуттям призначеного покарання, не з`являвся до Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради для відбування покарання у виді громадських робіт без поважних на те причин, чим ухилився від їх відбування.

Своїми діями, що виразились в ухиленні від покарання не пов`язаного із позбавленням волі, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 2 ст. 389 КК України і призначити покарання у виді 2 місяців арешту.

На підставі статті 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.09.2020 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді у виді 2 місяців 10 днів арешту. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів зазначає, що заміни, складання покарань чи зарахування попереднього ув`язнення, що допускає обчислення строків покарання у днях, не відбулося. За таких обставин, покарання ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 73 КК України, тобто судом першої інстанції неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність. Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції не врахував суспільну небезпеку обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі за ч. 2 ст. 389 КК України, не виправдав довіру суду, який останнім вироком призначив йому покарання у виді громадських робіт і знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, що свідчить про стійке небажання стати на шлях виправлення.

Зважаючи на те, що обвинувачений характеризується посередньо, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований незначний час, вчиняє кримінальні правопорушення, є всі підстави вважати, що відбувши майже мінімальний термін арешту, він буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачений просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, позицію обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та просив суворо його не карати.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 60 КК України передбачено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно у роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Тому, враховуючи зазначені вище положення, покарання ОСОБА_6 у виді арешту повинно бути призначено згідно з санкцією ч. 2 ст. 389 КК України і обчислюватися в місяцях, про що слушно зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд 1 інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його особу, зокрема те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт, ухилявся від його відбування, чим вчинив новий злочин, що свідчить про стійке небажання стати на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується посередньо та призначив покарання, яке є явно несправедливим через м`якість, дійшовши до помилкового висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 в мінімальних межах санкції інкримінованої статті.

Призначаючи покарання за новим вироком, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, суспільну небезпеку скоєного, яка полягає у порушенні нормальної діяльності органів кримінально-виконавчої системи, які забезпечують виконання вироків та належне застосування призначених покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, свідомо нехтує правилами встановленими в суспільстві, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують і вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді арешту, в межах санкції інкримінованої статті, із застосуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з часу фактичного затримання.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду у частині призначеного ОСОБА_6 покарання - скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2021 року відносно ОСОБА_6 - скасувати в частині призначення покарання.

ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 2 місяців арешту.

На підставі статті 71, 72 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.09.2020 року, і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 2 місяців 10 днів арешту.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4