Дата документу 08.07.2021 Справа № 310/7203/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/7203/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1245/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області Бердянського району с.Миколаївка, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)».

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 строком на 60 днів, до 30 липня 2021 року включно, продовжений щодо останнього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 30 липня 2021 року включно.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України; а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ризики, зазначені прокурором, та встановлені судом, нічим не підтверджені.
Так, потерпіла ОСОБА_8 у заявах, поданих нею під час досудового розслідування, та у судових засіданнях зазначила, що до нього ( ОСОБА_6 ) претензій матеріального характеру не має, просить не притягати його до кримінальної відповідальності.
Доказів, які б підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, стороною обвинувачення не надано, у зв`язку із чим, на думку апелянта, судовий розгляд довго триває.
Крім того, його вина не доведена і у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, свою винуватість у вчиненні даних злочинів визнала третя особа.
Апелянт зазначає про те, що він має стійкі соціальні зв`язки дружину, дитину, постійне місце проживання, тощо.

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України.

Судом поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки строк тримання під вартою спливає, а судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, оскільки строк тримання під вартою спливає, а ризики, передбачені, п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, є наявними та не відпали.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений має дружну та малолітню дитину, а також постійне місце проживання. Судовий розгляд триває довгий час, застосування домашнього арешту буде цілком забезпечувати участь обвинуваченого судовому розгляду.

Обвинувачений підтримав захисника.

Потерпілий залишив клопотання прокурора на розсуд суду.

Захисник - адвокат ОСОБА_9 для розгляду матеріалів оскарження ухвали до суду апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд вказаних матеріалів за його відсутності.
Оскільки, виходячи з положень кримінального процесуального законодавства, участь захисника при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути вищевказану апеляційну скаргу без участі захисника - адвоката ОСОБА_9 , проти чого не заперечували обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор.
Заслухавши доповідь судді;
обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги, який зазначив, що в нього наявні міцні соціальні зв`язки. Потерпіла з приводу незаконного заволодіння її скутером претензій будь-якого характеру до нього не має. Кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.2,3 ст.185 КК України, вчинила третя особа, яка визнала свою винуватість у їх скоєнні. Просив обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;
прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і наполягала на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції. Додатково зазначила, що протягом 2018-2019 років до суду направлені 3 обвинувальні акти щодо ОСОБА_6 . Щодо останнього обирався більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте у зв`язку із невиконанням ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, останній був оголошений у розшук. З приводу стану здоров`я ОСОБА_6 прокурор зазначила, що будь-які відомості в матеріалах кримінального провадження з приводу незадовільного стану здоров`я останнього відсутні. На теперішній час судовий розгляд триває, здійснюється повторний допит свідків, в тому числі і за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 ;
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня, в т.ч. застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як свідчать матеріали провадження, підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, думка прокурора, потерпілого ОСОБА_10 , та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.
Із наданих суду матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, які є нетяжким та тяжкими злочинами.
На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.
Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та існують на даний час.
Такими ризиками є: ризик переховування від суду, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Згідно з наявними матеріалами провадження, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи особою працездатного віку, ніде не працює, законного джерела доходів не має, раніше він неодноразово судимий, на теперішній час обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених у короткий проміжок часу після відбуття покарання. Крім того, в рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України, у зв`язку з ухиленням останнього від суду, його двічі було оголошено у розшук.
Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не є переконливими, ці доводи були перевірені судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі.
Відомості про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.
Доводи обвинуваченого про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, об`єктивно нічим не підтверджені (з огляду на матеріали оскарження ухвали), окрім того, такі доводи правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не зменшують встановлених ризиків.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність доказів на підтвердження його винуватості за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, причетність до їх вчинення третьої особи, яка визнала свою винуватість у їх вчиненні, мають перевірятися при розгляді провадження судом першої інстанції в установленому законом порядку.
Перевірка вказаного питання на цій стадії провадження до компетенції апеляційного суду не входить.
З приводу доводів обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі щодо судової тяганини у даному провадженні, колегія суддів звертає увагу на таке.
З наданих апеляційному суду матеріалів убачається, що у суді першої інстанції на розгляді перебуває об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , загальна кількість епізодів злочинної діяльності 4, згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, у даному провадженні 4 потерпілих, 13 свідків. Крім того, як зазначила прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції, на теперішній час здійснюється додатковий допит свідків, в тому числі за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 .
З огляду на фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватою у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а також враховуючи відомості про особу обвинуваченого у сукупності, встановлені судом ризики є високими, запобігти яким неможливо шляхом застосування до обвинуваченої менш суворого запобіжного заходу.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на строк 60 днів, до 30 липня 2021 року включно; продовжений щодо останнього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 30 липня 2021 року включно, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4