Справа № 296/3696/21
Вирок
Іменем України

20 травня 2021 року Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000174 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Долинівка Сколівського району Львівської області, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , освіта середня, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 11 червня 2020 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд перебуваючи за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 12 квітня 2021 року, коли прибув до військової частини АЗЗ16, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах не з`явився вчасно на військову службу до в/ч НОМЕР_1 , в зв`язку із складними особистими сімейними обставинами. У вчиненому щиро розкаявся, прохав суд суворо не карати, зазначив, що має намір продовжувати військову службу.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується позитивно, вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення внаслідок тяжких життєвих обставин, добровільно прибув до військової частини, тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому із застосуванням правил ст. 69 КК України обирає йому більш м`яке покарання, ніж це передбачено санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання винного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні покарання у вигляді арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 349, 370, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді тримання на строк 2 (два) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1