КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

28 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,
прокурора ОСОБА_7
та обвинуваченої ОСОБА_5 , яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 05 квітня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 03 червня 2021 року включно.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що до спливу продовженого строку тримання обвинуваченої під вартою завершити неможливо, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час суттєво не зменшились, а тому, як вважає суд, ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою ще на 60 днів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 та постановити ухвалу, якою обрати обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду, є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена всупереч вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, навівши положення ст.ст. 177, 178, 183 та 194 КПК України, якими повинен був керуватися суд обґрунтуванні необхідності продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апелянт звертає увагу на те, що з наданих стороною обвинувачення матеріалів до суду, які були досліджені в судовому засіданні, у жодному із них не міститься будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_5 у подальшому могла б переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на інших учасників цього кримінального провадження.

Також, як зазначається в апеляційній скарзі, в судовому засіданні під час вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, посилаючись на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення у справі «Харченко проти України», апелянт звертає увагу на те, що при вирішенні питання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, національні суди мають виходити з переконливості та доведеності державними органами обґрунтування будь-якого періоду позбавлення особи свободи, а норми, які вводять принцип обов`язковості тримання під вартою мають бути скасовані.

Таким чином, як вважає захисник, судом не були належним чином з`ясовані та оцінені всі обставини справи, що призвело до постановлення оскаржуваного судового рішення.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважні причини свого неприбуття, а тому, з урахуванням думки обвинуваченої ОСОБА_5 , яка не наполягала на участі в апеляційному розгляді її захисника та не заперечувала проти проведення судового засідання за його відсутності, колегія суддів визнала за можливе проведення апеляційного розгляду без присутності захисника обвинуваченої, участь якого, відповідно до вимог ст. 52 КПК України, не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченої, яка підтримала апеляційну скаргу свого захисника та просила її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої та просив залишити її без задоволення; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що в наданих стороною обвинувачення матеріалах не міститься будь-яких даних про те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду, а також незаконно впливати на інших учасників цього кримінального провадження, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, дані про її особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, до 03 червня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року, відповідно до якої суд продовжив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 03 червня 2021 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 756/3102/20

Номер провадження: 11-кп/824/2418/2021

Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1