У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність відповідальних осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 05.02.2021 року.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність відповідальних осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що викладені в його заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України начальником відділення Київського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП Одеської області ОСОБА_6 та прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 щодо повідомлення підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України в кримінальному провадженні № 0003053.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, він, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що з заяви адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення (що була подана до ДБР), вбачається, що адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003053 (що проводиться СУ ГУ НП в Одеській області) працівниками поліції вчиняється кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 372 КК України, у відношенні ОСОБА_5 . Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є безпідставною. Разом із тим, аналізуючи наведені у заяві адвоката ОСОБА_4 доводи, слідчий суддя прийшов до висновку, що відсутні підстави для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення. Оскільки, наведені заявником у заяві обставини фактично зводяться до незгоди з висновками сторони обвинувачення під час досудового розслідування кримінального провадження №0003053 та не вказують на ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України. Разом з тим, будь-яких фактичних відомостей на підтвердження ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України, у матеріалах скарги відсутні. Фактично доводи заявника зводяться до припущень, що не може бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, він, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що з заяви адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення (що була подана до ДБР), вбачається, що адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003053 (що проводиться СУ ГУ НП в Одеській області) працівниками поліції вчиняється кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 372 КК України, у відношенні ОСОБА_5 . Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є безпідставною.

Разом із тим, аналізуючи наведені у заяві адвоката ОСОБА_4 доводи, слідчий суддя прийшов до висновку, що відсутні підстави для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення. Оскільки, наведені заявником у заяві обставини фактично зводяться до незгоди з висновками сторони обвинувачення під час досудового розслідування кримінального провадження №0003053 та не вказують на ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України. Будь-яких фактичних відомостей на підтвердження ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України, матеріали скарги не містять. Фактично доводи заявника зводяться до припущень, що не може бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, з урахуванням викладеного, заява адвоката ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про вчинення працівниками поліції кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України. Оскільки, заявник фактично не погоджується з процесуальними рішеннями та діями слідчого і прокурора під час досудового розслідування кримінального провадження №0003053, в якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Всі доводи заявника є лише припущеннями.

За такого, відсутні підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 .

Посилання апелянта на те що, викладені в його заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне. Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 303, 404, 406, 409, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність відповідальних осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді