Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 липня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №6000097 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городище Березнівського району Рівненської області, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:1) вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 29.03.2018 року за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин; 2) вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 23.08.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік; 3) вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 19.09.2018 року за ч.2 ст.190 КК України, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 19.09.2018 року, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.
Судом обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту взяття під варту - 16.07.2020 р.
Вироком вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він 22 лютого 2019 року приблизно о 17 годин 10 хвилин, достовірно знаючи пароль від банківської картки № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_9 , перебуваючи в котельні приміщення КП «Березневодоканал», що розташоване за адресою: м.Березне вул. Зірненська, 8 Рівненської області, з метою здійснення телефонного дзвінка попросив у останнього його мобільний телефон марки «NOКІА» моделі «6020» ІМЕІ: НОМЕР_2 . В той момент, маючи реальну можливість користуватися мобільним телефоном потерпілого, в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «Київстар» - НОМЕР_3 , що мала прив`язку до банківської картки, у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення грошей.
Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_9 пішов виконувати свою роботу, вийшов з приміщення КП «Березневодоканал», сів на свій велосипед марки «Ardis» та поїхав до банкомату, що розташований в маркеті «Бочка» за адресою: м.Березне, вул. Андріївська, 46А, Рівненської області.
Перебуваючи поблизу банкомату з серійним номером CLRO6707, достовірно знаючи пароль від банківської картки № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_9 , з використанням його мобільного телефону, ОСОБА_5 22.02.2019 року о 17:38 год. та 22.02.2019 о 17:40 год. двома трансакціями зняв по 4 000 грн., помістив їх до карману верхнього одягу та поїхав у напрямку місця свого проживання, тобто умисно, таємно, викрав чуже майно, привласнив його та розпорядився на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 8 000 грн.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вказаний вирок змінити, призначивши ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України, оскільки на переконання сторони захисту, призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим внаслідок суворості.
Зокрема апелянт зазначила, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, своєю поведінкою у судовому засіданні довів своє виправлення, щиро розкаявся, сприяв досудовому розслідуванню, потерпілому відшкодовані завдані збитки, претензій до обвинуваченого він не має.
Вказані обставини, на думку адвоката, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.
Так, судом було враховано пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання. При цьому, суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який, вже будучи засудженим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив даний злочин в період іспитового строку, посередню характеристику ОСОБА_5 за місцем проживання, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини.
Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку місцевого суду про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції від суспільства та обрання йому міри покарання в межах санкції інкримінованого йому злочину.
Водночас,ст.69 КК України встановлює, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Однак з матеріалів даного кримінального провадження не вбачається жодних обставин, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів без реального відбування ним покарання чи призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч.2 ст.185 КК України
Усі обставини, на які покликалась сторона захисту, вже було враховано місцевим судом при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , однак вони не є достатніми для застосування щодо обвинуваченого положень ст.69КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд при ухваленні даного вироку дотримався вимог як закону про кримінальну відповідальність, так і кримінального процесуального закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає особі винного та обставинам кримінального правопорушення, а тому підстав для зміни даного вироку та задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той самий строк з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3