Справа № 631/4/21
Провадження № 1-кп/631/61/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку разом із доданими до нього матеріалами й розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 листопада 2020 року під № 0000054, щодо обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця села Комінтерн Нововодолазького району Харківської області,

громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого,

не працевлаштованого, без утриманців,

в силу приписів статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого,

зареєстрованого та проживаючого за адресом:

АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

11 січня 2021 року під вхідним № 53/21-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових 15 листопада 2020 року під № 0000054, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (а. с. 107).

Зазначений обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження передано на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 (а. с. 108).

Пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому обвинувальний акт із доданими до нього документами надійшов на розгляд належного суду.

Вирішуючи питання щодо здійснення судового провадження у першій інстанції, судом встановлено, що прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якій згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України на підставі постанови про призначення групи прокурорів, прийнятої 15.11.2021 року Першим заступником керівника Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , надані відповідні повноваження, надіслала обвинувальний акт разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а. с. 19, 13).

Частиною 2 статті 381 кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд розглядає його без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, як передбачено частинами 1 і 3 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження, суд упевнився, що потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 29.12.2020 року надав прокуророві свою письмову згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням його права апеляційного оскарження згідно із частиною 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, а також з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, що виклав у формі відповідної заяви (а. с. 8).

Також, суд переконався, що й підозрюваний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності захисника ОСОБА_6 , що діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням № 7315 від 28.12.2020 року та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 1772, виданим 29.08.2012 року на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 13 від 29.08.2012 року, склав письмову заяву щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до змісту частини 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України та наданням згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (а. с. 104, 105, 10 11).

Перевіркою матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 листопада 2020 року під № 0000054, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, та змісту обвинувального акта із доданими до нього документами, зокрема, письмовою заявою підозрюваного, засвідченою його підписом та підписом його захисника, доведене беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості у інкримінованому йому органом дізнання кримінальному проступку за встановлених дізнанням обставин.

Також, оскільки ОСОБА_2 не є особою, визначеною пунктом 14 статті 31 Кримінального процесуального кодексу України, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, не віднесене до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому згідно з приписами частини 1 статті 31 вказаного вище процесуального кодексу судочинство у цій справі слід здійснити професійним суддею місцевого загального суду одноособово.

За викладених обставин, у відсутність наявних перешкод для здійснення судового розгляду у п`ятиденний строк з дня отримання цього обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає можливим за результатами спрощеного провадження ухвалити вирок.

Отже, органом досудового розслідування встановлено та не оспорюється учасниками судового провадження, що 13.11.2020 року близько 23-ої години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2 прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 , який мешкає за адресом: АДРЕСА_2 ,- де разом вони вживали спиртні напої. Близько 01-ої години ночі 14.11.2020 року ОСОБА_5 заснув., а ОСОБА_2 , перебуваючи в його квартирі, вирішив вкрасти його мобільні телефони. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в цей день близько 01 години 30 хвилин діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що його діями ніхто не спостерігає, а власник квартири заснув, ОСОБА_2 викрав мобільний телефон марки Motorola Moto E Plus (XT1771) Grey на дві сім-картки, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 2100,00 гривень, із сім-карткою мобільного оператора «Vodafone Україна» № НОМЕР_3 , вартістю 50,00 гривень, та сім-карткою ПраТ «Київстар» № НОМЕР_4 , вартістю 50,00 гривень, а також мобільний телефон марки Fly, модель: FF178, вартістю 225,00 гривень, на дві сім-картки, IMEI 1: НОМЕР_5 , що знаходились в коридорі квартири ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2425,00 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями 14.11.2020 року близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення проти власності у виді крадіжки.

Тому всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 доведена повністю. Дії його відповідають складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, санкції частини 1 статті 185 цього ж кодексу, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим дійсно вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення проступку, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення в силу приписів статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимий (а. с. 75, 78 зворот), не працевлаштований (а. с. 77), неодружений, утриманців не має, на військовому обліку не перебуває (а. с. 76), як не перебуває й на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (а. с. 79 - 81), має постійне місце реєстрації (а. с. 70, 77), у вчиненому щиро розкаявся. Дані, що характеризують особу винного стороною обвинувачення судові не надано.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

В силу пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_2 , вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також судом при призначенні покарання повинні враховуються і вимоги статті 50 вказаного кодексу, тобто, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги викладене, а також ураховуючи санкцію проступку, що інкримінується ОСОБА_2 в провину, а також те, що він не є особою, перелік яких наведений у частині 3 статті 61 Кримінального кодексу України, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції засудженого від суспільства шляхом тримання в кримінально-виконавчих установах відкритого типу в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, тобто без відбування покарання, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України, у виді обмеження волі, застосувавши до нього приписи статті 75 Кримінального кодексу України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, так як саме це буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На думку суду це відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, які захищаються, та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання, суд керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує особу винного, обставини та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, відсутність судимостей, наявність постійного місця мешкання та реєстрації, факт того, що він не працевлаштований, а тому не має постійного та стабільного заробітку, відсутність до нього претензій з боку потерпілого як матеріального, так і морального характеру, повернення йому майна, а також щире каяття винного та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, й вважає, що саме така міра покарання сприятиме вихованню його в дусі додержання законів України, формуванню в нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати діяння, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Також, призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд не знаходить підстав для застосування положень статті 69 чи 69-1 Кримінального кодексу України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці норми права мають бути застосовані.

Окрім того, призначаючи ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі, та враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, фактичні обставини цієї справи й обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання, а також доходячи висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, тобто про можливість звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне і достатнє для його виправлення покласти на нього обов`язки, передбачені частиною 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України.

Приходячи до такого висновку, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятої 13.12.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 485/1613/17 (провадження № 51-6591 км 18),- щодо застосування до особи, яку звільняють від відбування покарання з випробуванням всіх обов`язків, перелічених у пункту 2 частині 1 статті 76 Кримінального кодексу України, незважаючи на те, що на час ухвалення вироку винна особа ніде офіційно не працює й для можливості повідомити про зміну місця роботи (на що саме й наголошує зазначена норма матеріального права), вона спочатку повинна її отримати.

В рамках цього кримінального провадження цивільний позов поданий не був.

Відповідно до пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази: мобільний телефон Motorola Moto E Plus (XT1771) Grey на дві сім-картки з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_6 з сім-карткою мобільного оператора «VodafoneУкраїна» № НОМЕР_3 та сім-карткою ПраТ «Київстар» № НОМЕР_4 , та мобільний телефон Fly, чорного кольору, модель: FF178, на дві сім-картки з IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_7 , без сім-карток та карти пам`яті, визнанні постановою, прийнятою тимчасовим виконувачем обов`язків начальника сектору дізнання Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 19.12.2020 року та передані на зберігання під схорону розписку потерпілому ОСОБА_5 (а. с. 65 66, 67), - підлягають поверненню власникові (законному володільцю).

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно з положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України к процесуальним витратам відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках цього кримінального провадження було проведене експертне дослідження судовим експертом ОСОБА_8 , яка не є фахівцем державної спеціалізованої експертної установи, й стороною обвинувачення не доведений факт витрат держави на її роботу, підстав для стягнення на цей час з ОСОБА_2 витрат на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи (висновок експерта за результатами товарознавчої експертизи № 3 від 22.12.2020 року) в сумі 490,35 гривень не має (а. с. 59 - 60, 61, 62 - 63).

В рамках цього кримінального провадження заходи забезпечення не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; статтями 12, 50, 61, 65 - 67, 75 - 76, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями), постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятою 13.12.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 485/1613/17 (провадження № 51-6591 км 18), а також статтями 31, 35 - 37, 84 86, частиною 9 статті 100, статтями 118, 122, 124, 126, 131 132, 291, 293, 302, 349, 368 371, 372 376, 381, 382, 392, 393 - 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

?не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок перебігу іспитового строку ОСОБА_2 обчислювати з моменту його постановлення.

Речові докази: мобільний телефон Motorola Moto E Plus (XT1771) Grey на дві сім-картки з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_6 з сім-карткою мобільного оператора «VodafoneУкраїна» № НОМЕР_3 та сім-карткою ПраТ «Київстар» № НОМЕР_4 , та мобільний телефон Fly, чорного кольору, модель: FF178, на дві сім-картки з IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_7 , без сім-карток та карти пам`яті, визнанні постановою, прийнятою тимчасовим виконувачем обов`язків начальника сектору дізнання Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 19.12.2020 року та передані на зберігання під схорону розписку потерпілому ОСОБА_5 , - повернути власникові (законному володільцю).

Копію цього судового рішення не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня отримання його копії, із застосуванням особливостей, викладених у частині 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1