гСправа № 379/732/20 Провадження № 1-кп/358/79/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі матеріали кримінального провадження №1-кп/358/79/21 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степок Таращанського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, працюючого тваринником в ТОВ "АІС", немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, раніше несудимого, невійськовозобов`язаного,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «Москвич-412», державний номер НОМЕР_1 , рухався із швидкістю понад 50 км/годину по асфальтобетонному вологому покриттю автодороги в межах населеного пункту с. Степок Таращанського району Київської області, в напрямку до с. Кислівка Таращанського району Київської області.

Під час проїзду ділянки дороги навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, невірно оцінив дорожню обстановку та не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; в порушення п.12.4 ПДР, відповідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.», перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, рухаючись зі швидкістю понад 50 км/год., допустив неуважність, невірно оцінив дорожню ситуацію, не впорався з керуванням, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим поставив під загрозу життя та здоров`я учасників дорожнього руху, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на узбіччя по напрямку його руху з подальшим зіткненням передньої частини автомобіля з залізобетонним парканом та колодязем, який знаходився на території садиби АДРЕСА_1 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , яка в цей час знаходилась за залізобетонною огорожею садиби АДРЕСА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, що спричинили її смерть.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 78 від 15.06.2020 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток правого стегна та гомілки та травматичного шоку, що потягли за собою настання смерті. По ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток правого стегна та гомілки, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді отримання потерпілою ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частино другою статті 286 КК України, визнав повністю та не оспорював фактичні обставини справи. Суду пояснив, що 07 травня 2020 року приблизно о 17.00 годині він їхав автомобілем «Москвич-412», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись із швидкістю понад 50 км/годину по автодорозі в межах населеного пункту с. Степок Таращанського району Київської області, в напрямку до с. Кислівка. Під час проїзду ділянки дороги навпроти житлового будинку №21 по вул. Шевченка він не справився з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на узбіччя по напрямку його руху, після чого відбулося зіткнення передньої частини автомобіля з залізобетонним парканом та колодязем, який знаходився на території садиби АДРЕСА_1 . Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди загинула ОСОБА_8 , яка в цей час знаходилась за залізобетонною огорожею. У вчиненому він щиро кається, просить суворо не карти.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини третьої статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що дії обвинуваченого кваліфікуються за частиною другою статті 286 КК України, оскільки він будучи особою, яка керувала транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України відносить його щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілим.

Вирішуючи питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд з урахуванням даних про його особу та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини другої статті 286 КК України, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, позитивні характеристики обвинуваченого по місцю проживання та роботи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування основного покарання і тому відносно нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням в основній частині призначеного покарання.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди із обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі « Абдулазіз , Кабалес і Балкандалі », зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху обвинувачений ОСОБА_4 здійснив дорожньо-транспортну пригоду, яка призвела, до смерті ОСОБА_8 , яка була матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В наслідок загибелі матері, потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_7 зазнали моральної шкоди, яка пов`язана з стражданнями та душевними переживаннями та непоправними наслідками у вигляді смерті рідної людини. При цьому відшкодування моральної шкоди носить разовий характер і пов`язано саме з цими обставинами. Відтак, зазначений потерпілими розмір моральної шкоди кожному по 125000 гривень, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілих, - з іншого.

Також необхідно стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати понесені на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 2615 гривні 20 коп.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням в основній його частині, якщо він протягом іспитового строку терміном три роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок суду в частині призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки, виконувати самостійно.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 12 травня 2020 року на автомобіль марки «Москвич-412», державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Речові докази по справі: автомобіль марки «Москвич-412», державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які знаходяться в відділенні поліції №2 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, повернути володільцю ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судові витрати понесені на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 коп.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень за заподіяну моральну шкоду.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень за заподіяну моральну шкоду.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , 2000 (дві тисячі) гривень понесених на надання правничої допомоги адвокатом.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, через Богуславський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1