Справа № 308/1969/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/660/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 про скасування постанови слідчого про залучення як потерпілого від 13 січня 2021 року, якою допущено до кримінального провадження №0000271 від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_12 як представника потерпілого Ужгородської міської ради.
Відмовлено в задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_13 про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2019 року арешту на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101, а саме кафе загальною площею 30,10 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000271 19 жовтня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України, повернуто прокурору Закарпатської обласної прокуратури для усунення порушень вимог КПК України.
Своє рішення місцевий суд мотивував неконкретизованістю пред`явленого обвинувачення, оскільки зазначені в обвинувальному акті обставини та формулювання обвинувачення не відповідають відомостям про розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.
В апеляційній скарзі з доповненням прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, формулювання обвинувачення та розміру шкоди у обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 та. ОСОБА_7 дотримано.

Зазначає, що обставини, які, відповідно до частини першої ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, події кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та інші обставини), винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у їх вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

Наголошує, що наведені у обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Акцентує, що покладаючи в основу рішення позицію потерпілої сторони, суд розпочав допит такої, тобто перейшов до дослідження фактичних обставин провадження, що на підготовчій стадії є порушенням принципу законності.

Просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року та призначити новий розгляд кримінального провадження №0000271 в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та виступи захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судової справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що виходячи із суті даної норми закону, має відображатись в обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виклад фактичних обставин справи полягає у формулюванні фактичного складу діяння.
Формулювання обвинувачення, згідно доктрини права, є словесним посиланням на кримінально-правові норми формули кваліфікації, що відображає норми закону, в яких встановлена відповідальність за вчинене посягання та повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наслідки та інші дані, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Згідно обвинувального акта, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України, як організацію заволодіння майном шляхом обману, що вчинене у великих розмірах та легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме вчинення правочину з майном одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також набуття коштів одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України як пособництво у набутті права на нерухоме майно шляхом обману (шахрайство), що вчинене у великих розмірах та несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї.
Аналізуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, що стосуються складення обвинувального акта у кримінальному провадженні органом досудового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені в обвинувальному акті слідчим формулювання щодо фактичних обставин справи не можуть бути підставами для його повернення прокурору.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в такому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, дана їм правова кваліфікація та сформульовано обвинувачення, а відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про його невідповідність вимогам законодавства у зв`язку з неконкретністю обвинувачення і не вбачає підстав, які б могли призвести до порушення прав учасників судового провадження чи неможливості суду роз`яснити суть обвинувачення.
При цьому, презумпція невинуватості особи, як принцип кримінального провадження, не порушується, оскільки обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, викладені в обвинувальному акті твердження органу досудового розслідування мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту, тим самим має реалізуватися принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, наведене не звільняє суд від обов`язку всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожен доказ, який поданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, та за результатами цього, постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору відносно обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 слід скасувати, оскільки така є передчасною та постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як суд у підготовчому судовому засідання вдався до оцінки доказів, зокрема, що стосуються встановлення розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що не передбачено на цій стадії кримінального процесу.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження тим самим складом суду.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4