справа № 208/3755/18
№ провадження 1-кп/208/6/21
УХВАЛА
Іменем України

05 серпня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працюючого, в шлюбі не перебуває, раніше неодноразово судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Здолбунів Ровенської області, українки, громадянки України, освіта середньо-технічна, не працюючої, в шлюбі не перебуває, раніше неодноразово судима, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , -

встановив:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 208/3755/18 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , з підстав того, що обвинувачені є особами які раніше судимі за корисні злочини, мають незняту та не погашену судимість в передбаченому законом порядку, та ОСОБА_8 є особою, який фактично відбуває покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області; не мають офіційного джерела доходу, місця роботи, міцних соціальних зв`язків, а тому враховуючи наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, таких як можливість переховування від суду, та вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурором підтримано клопотання, так як інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти заявленого клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_4 просила змінити обраний запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, так як має захворювання та потребує лікування.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що відносно ОСОБА_4 є необхідним змінити обраний запобіжний захід з тримання під вартою, на домашній арешт, так як всі докази дослідженні, обвинувачена має місце проживання, ряд захворювань. Щодо ОСОБА_8 , то підтримав позицію заявлену обвинуваченим.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Як встановлено під час розгляду клопотання, ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_8 підозрюються у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, але на даній стадії судового розгляду суд не дає оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

При вирішенні вказаного питання судом враховуються гарантії визначені ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, приписи ст.ст. 177, 178, 194 КПК України.

Так, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Так, ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, можуть переховуватися від суду, так як обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень вже не вперше, що вказує на можливість вчинення останніми спроб переховування від суду.

Прокурором в обґрунтування клопотання покладено посилання на ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Процесуальна поведінка ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 під час досудового розслідування, свідчить про обґрунтованість заявленого ризику переховування обвинувачених від суду.

Крім того, ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 , є особами раніше судимими, які мають незняту та непогашену судимість за раніше скоєні злочини, та що ОСОБА_8 є особою який відбуває покарання призначене за Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.05.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України, що свідчить про те, що обвинувачені на шлях виправлення не стали, висновків для себе не зробили, а тому заявлений ризик передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України як вчинення іншого кримінального правопорушення, є реальним, з врахуванням характеризуючих данних на осіб обвинувачених.

Клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, яке ґрунтується на тривалості розгляду справи та перебуванні обвинуваченої під вартою, не узгоджується із необхідністю застосування заходів забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та ризиками заявленими прокурором, а тому клопотання захисника задоволенню не підлягає

Оцінюючи у сукупності всі фактичні данні, суд вважає встановленими та підтвердженими заявлені прокурором ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та що жодних фактичних даних які б виключали обґрунтованість застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в ході судового розгляду не встановлено, а тому доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є продовження вже обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так раніше заявлені ризики при обранні запобіжного заходу не зменшилися.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Але враховуючи, що ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а тому застава встановленню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 140, 143 177, 178, 183, 331 КПК України, суд
постановив:

У задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 , щодо зміни обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 з тримання під вартою, на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовжив строк тримання ОСОБА_8 під вартою на строк до 01 жовтня 2021 року, включно.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовжив строк тримання ОСОБА_4 , під вартою на строк до 01 жовтня 2021 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1