ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/2035/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі засудженого ОСОБА_7 та без участі представника виправної колонії №25, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.02.2021 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.02.2021 року задоволено подання адміністрації ДУ «Олексіївська виправна колонія № 25» спільно з спостережною комісією у Шевченківському районі м.Харкова про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено.
Засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно достроково з ДУ «Олексіївська виправна колонія № 25» на невідбутий строк 1 місяці 2 дні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, та відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
В скарзі вказав, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи проте. Що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, будучи раніше судимим та умовно-достроково звільненим, вчинив злочин за яке і відбуває покарання, що на думку апелянта свідчить, що засуджений на шлях виправлення не став.
Також зазначив, що під час відбування покарання в ДУ «Олексіївська ВК 25» ОСОБА_7 до праці не залучався. Під час відбування покарання в ДЦ «Олексіївська виправна колонія №25» на оплачувані роботи не виводився.
Також послався на висновки комісії від 29.07.2020 року.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений 18.03.2019 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 05.10.2015 року та остаточно визначено покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі. Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 18.09.2019 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 18.03.2019 року в частині призначення покарання скасовано. Та встановлено вважати засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 05.10.2015 року та остаточно визначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахується з 18.03.2019 року, кінець строку відбування покарання 18.03.2021 року. Тобто, на момент розгляду клопотання ОСОБА_7 відбув 1 рок 11 місяців 16 днів, та йому залишилося відбувати 30 днів.

Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з моменту ухвалення обвинувального вироку щодо нього, тобто з 18.03.2019 року.

З 10.10.2019 року перебував в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Одним із доводів апеляційної скарги прокурора є те, що у поданні адміністрації виправної установи абсолютно не розкрито, у чому полягали сумлінне ставлення ОСОБА_7 до праці та його сумлінна поведінка.

Такі доводи, на думку колегії суддів є необґрунтованими та спростовуються матеріалами судової та особової справи.

Так, відповідно до ч.2 ст.81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 04 2002 року, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 , останній, за період перебування в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», характеризувався позитивно, вимог режиму тримання не порушував. Дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання. Дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконував передбачені законом вимоги персоналу установи. Один раз був заохочений адміністрацією установи. Приймав активну участь у суспільно-корисній праці. Проявляв ініціативу у виконання робіт з благоустрою відділення та прилеглої території, зразково виконував цю роботу, надавав допомогу у оформленні наочної інформації. До праці ставився сумлінно, чесно виконував свої трудові обов`язки. Дбайливо ставився до майна установи і предметів , якими користувався у роботі та побуті, здійснював за ними належний догляд. Виконував роботи із самообслуговування. Не допускав порушень вимог правил пожежної безпеки та правил безпеки праці.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, має позитивну соціальну спрямованість, подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримував у чистоті і порядку, мав охайний зовнішній вигляд.

Підтримував соціальні зв`язки з рідними шляхом побачень, листування та телефонних розмов.

Брав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт» та «Підготовка до звільнення».

Прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займався самоосвітою, читав художню та духовну літературу.

Приймав участь у роботі самодіяльних організацій.

За характером врівноважений, стриманий, відповідальний. У скоєному злочині розкаявся.

Згідно вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 18.03.2019 року позову не має.

Під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував. Згідно медичної довідки працездатний.

В особистості засудженого відбувся процес позитивних змін, проявлено готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вказані відомості були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, будучи раніше судимим та умовно-достроково звільненим, вчинив злочин за яке і відбуває покарання, що на думку апелянта свідчить, що засуджений на шлях виправлення не став, апеляційний суд відкидає, оскільки як вбачається з наявних матеріалів справи, судом першої інстанції було досліджено особову справу ОСОБА_7 , вислухано думку прокурора та представника установи, після чого дійшов до висновку про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_7 з чим погоджується і колегія апеляційного суду.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 було заохочено лише один раз, колегія суддів відкидає, оскільки згідно наявних матеріалів справи ОСОБА_7 рішенням дисциплінарної комісії був заохочений 27.04.2020 року та 31.10.2020 року.
Також послався на висновки комісії від 29.07.2020 року, відповідно до якої засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, апеляційний суд оцінює критично, оскільки враховуючи вище викладене, вбачається, що с того часу поведінка засудженого ОСОБА_7 мала позитивну спрямованість.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Колегія суддів, погоджується з висновком районного суду про те, що цілі призначеного ОСОБА_7 покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, у зв`язку із чим є застосування до останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправданим.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що були зроблені після дослідження даних про особу засудженого, а також даних, що характеризують його поведінку під час відбування покарання, є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам ст.81 КК України та рекомендаціям, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 04 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Доводи апеляційної скарги прокурора цих висновків не спростовують, у зв`язку з чим підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, за обставин, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2021 року про задоволення подання начальника ДУ Олексіївська ВК №25, поданого щодо засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4