Справа № 366/508/21
Провадження № 1-кс/366/68/21
УХВАЛА
20 травня 2021 року смт. Іванків
Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України, розглянувши клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженню № 0000422 від 07.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
05.03.2021 року, прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Відповідно до клопотання прокурора, слідчими відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000422 від 07.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, 29.10.2020 року, приблизно о 15 годині, водій ОСОБА_4 , житель с. Михайлючка, Шепетівського району, дніпропетровської області, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21114 д. н. з. НОМЕР_1 , на відстані 5 км від автодороги Київ-Овруч, на автодорозі Іванків-Кухарі, в напрямку с. Коленці, на заокругленні дороги, не вибрав безпечної швидкості руху, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки ЗАЗ моделі 110217, під керуванням ОСОБА_5 .

Того ж дня, на водія ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

07.11.2020 року, відповідні відомості було внесено до ЄРДР за № 0000422 від 07.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

15.01.2021 року, слідчим винесено постанову про встановлення місцезнаходження транспортного засобу ВАЗ 21114 д. н. з. НОМЕР_1 , для проведення з ТЗ відповідних слідчих дій.

Враховуючи, що автомобіль ВАЗ 21114 д. н. з. НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, на кузові маються сліди вчинення, які є доказом, та можуть бути використані як доказ фактів і обставин, а тому є речовим доказом.

Зважаючи на викладене у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на рухоме майно, а саме на автомобіль марки ВАЗ 21114 д. н. з. НОМЕР_1 .

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обгрунтовує клопотання, та перевіривши відповідність поданого клопотання вимогам ст. 171 КПК України, дійшов до висновку, що клопотання є необґрунтованими, та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, згідно з положеннями ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Крім того, за ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

-наявність обгрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення;

-можливість спеціальної конфіскації майна;

-розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для третіх осіб.

Так, з оглянутих у судовому засіданні матеріалів, якими прокурор обгрунтовує клопотання, відсутня інформація про вручення (оголошення) підозри, не надано розрахунок заподіяної шкоди, не обгрунтована розумність та співрозмірність обмеження права власності, не зазначено про спеціальну конфіскацію, та правову підставу для арешту майна, лише зазначено, що майно, яке слід арештувати містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може бути використано як доказ.
Однак, не зважаючи на аргументи прокурора про необхідність накладення арешту на рухоме майно, слідчому судді не зрозуміло, чому прокурор звертається з клопотанням про накладення арешту лише в березні 2021 року, в той час як обставини події, мали місце ще в жовтні 2020 року. Крім того, слідчий та прокурор мали можливість, ще в жовтні 2020 року звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, однак своїм процесуальним правом не скористались.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, відмова в задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
За таких обставин, керуючись вимогами ст. ст. 131, 167, 170-173, 369, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання прокурора Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженню № 0000422 від 07.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору та надати іншим заінтересованим особам.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1