Провадження № 274/1253/19
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/193/21

І м е н е м У к р а ї н и
20.04.2021 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/1253/19 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердичева Житомирської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, не працює, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 186 КК України,

за участі

прокурорів . . ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого/цивільного позивача . ОСОБА_9

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_10

обвинуваченої . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

19 січня 2019 року приблизно о 02 год. 40 хв. під час відпочинку у нічному клубі "Нептун", що знаходиться по вул. Вінницькій, 46 в м. Бердичеві, ОСОБА_4 , знаходячись поряд з входом до приміщення танцювального майданчику, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, самоутвердженні за рахунок приниження інших людей, що супроводжувалося особливою зухвалістю та було поєднане з бажанням завдати особі побоїв та іншого насильства, що спричинить тілесні ушкодження, скоїла хуліганські дії щодо ОСОБА_9 .

Зокрема, ОСОБА_4 , використовуючи малозначний привід, умисно нанесла ОСОБА_9 п`ять ударів долонею руки в область обличчя, один удар в область сідниць. Після цього ОСОБА_9 намагався вийти через вхідні двері до танцювального майданчику, однак ОСОБА_4 завдала йому два удари вхідними дверима по тулубу.

Своїми хуліганськими діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на лівій вушній раковині, які є легкими тілесними ушкодженнями.

Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватою, передбачена ч. 1 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй хуліганства визнала повністю, а у вчиненні грабежу не визнала. Обвинувачена показала, що 19.01.19 вона відпочивала з подругами у нічному клубі «Нептун». Близько 02.30 пішла з подругою ОСОБА_11 у вбиральню. У жіночому туалеті була прибиральниця, яка сказала їм йти до чоловічого. Вони так і зробили. З чоловічого туалету виходило три хлопці, двоє вели себе нормально, а третій раніше незнайомий їй потерпілий почав нецензурними словами говорити, щоб вони не йшли у чоловічий туалет. Потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, вона була тверезою. Вона в туалет не заходила, пішла лише подруга. Але коли подруга заходила, потерпілий її штовхнув і у подруги впав телефон, подруга сказала, що побився. Тоді вже вона пішла зупиняти потерпілого, щоб розібратися. Події відбувалися у коридорі, за присутності інших людей. Потерпілий її відштовхнув у плечі, від поштовху вона не падала і ні у що не вдарялася. Вона почала шарпати потерпілого за одяг. Потерпілий ображав її нецензурною лексикою, говорячи, що вона веде аморальний спосіб життя, це її заділо і вона нанесла йому декілька ударів: долонею в обличчя і один удар ногою по сідницям. Образи потерпілого вона не вважає малозначним приводом для нанесення ударів. Прибиральниця його також соромила. Потерпілий також її відштовхував, у бійку намагалася втрутитися подруга ОСОБА_12 , але лише відлетіла. Потім, коли потерпілий проходив двері, вона ще прищемила його дверима плечі і шию. В цей час потерпілий до неї жодних дій не вчиняв, конфлікт тривав хвилин 5-7. Події припинилися. В подальшому до них підійшов адміністратор, завели у кабінет директора, показали на відео, що були пошкоджені двері, якими вона вдарила потерпілого, сказали, що потрібно відшкодувати, вона погодилася. Потерпілий був на місці, сказав, що викликав поліцію, що зараз їх пов`яжуть. Коли стояли на літньому майданчику, до приїзду поліції, оточуючі почали говорити потерпілому, що він також винен, сам перший поліз до дівчини, вона сказала потерпілому, що за пошкоджені двері потрібно відшкодовувати по 50 відсотків, потерпілий погодився. Товариші з компанії потерпілого сказали, що батько потерпілого служить в міліції, дали номер телефону, але вона загубила. Коли приїхав патруль, потерпілий сам дав їй в руки свій мобільний телефон, ніби в залог, та пішов до поліції. Телефон був сенсорний, марки не пам`ятає. Телефон вона нікуди не ховала, так і тримала в руках. Але коли потерпілий через хвилину повернувся з поліцейськими, то сказав, що вона забрала телефон, що був весь у крові, хоча такого не було, і вона повідомила, що потерпілий сам дав їй телефон, потерпілий це не заперечив. Патруль сказав вернути телефон, вона віддала і його повернули потерпілому. Ніякого грабежу не було, якби був, поліцейські б її затримали. Також вона вважає, що від її дій потерпілому не були спричинені тілесні ушкодження. Заклад роботу не припиняв. В подальшому вона відшкодувала закладу завданий збиток за двері, сама.

Крім повного визнання вини обвинуваченою за фактом хуліганства, її винуватість у цій частині також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний потерпілий ОСОБА_9 показав, що в той вечір він відпочивав у нічному клубі «Олфарт», коли вийшов з клубу, побачив, як з кущів виходить знайомий ОСОБА_13 у крові. Запропонував зайти у нічний клуб «Нептун» вмитися. 19.01.19 близько третьої години ночі зайшли у приміщення коридору до туалетів нічного клубу «Нептун» по вул. Вінницькій. Там зустрів знайомого ОСОБА_14 , який був зі своїми знайомим. Знайомі повиходили, а вони стояли зі ОСОБА_15 спілкувалися за 26 бригаду. В цей час почули крики від жіночого туалету, де були раніше незнайома йому ОСОБА_16 з подругами, з приводу того скільки можна говорити. ОСОБА_17 сказав, що потрібно уходити, бо дівчата неадекватні та пішов першим. Тут знову крики з боку обвинуваченої з використанням нецензурної лексики, що він буде задовольняти її сексуально орально. Він також відповів, що і вона тоді буде задовольняти сексуально орально, більше ніяких нецензурних слів до обвинуваченої не говорив. Він продовжив виходити, але обвинувачена звертається до нього з питанням, що він сказав. Він зупинився, до нього підійшла обвинувачена ОСОБА_4 та долонею руки нанесла йому два удари у обличчя. Після цього він взяв її за руки, сказав, що не буде битися з дівчиною, а коли відпустив, вона нанесла йому ще три удари долонею по голові, куди прийдеться, в тому числі одного разу з трьох влучила у вухо. Подруга обвинуваченої ще хотіла її заспокоїти, але ОСОБА_18 її відштовхнула і та впала. Він продовжив виходити, але обвинувачена схопила за сумку, обірвала шлейку. Коли він нахилився підняти сумочку, обвинувачена нанесла один удар ногою у верхню частину його ноги. Подруга почала заспокоювати обвинувачену. Після цього, коли він відкрив двері і проходив через них, обвинувачена нанесла два удари по цих дверях, внаслідок чого двері двічі вдарили його по тулубу, конкретне місце сказати не може, але точно не було в цей момент контакту з вухом. Інших ударів йому не наносилося, конфлікт тривав 5-7 хвилин. Ніяких дій по відношенню до подруги обвинуваченої він не вчиняв, не штовхав, за волосся не шарпав, телефон не чіпав. Вийшовши, сів за столик, за яким була компанія ОСОБА_13 , замовив 50 г коньяку. Взагалі був випивший, але не п`яний, почував себе нормально. Через декілька хвилин до нього підійшла подруга обвинуваченої, запропонувала вийти поговорити. Йшли по танцювальному майданчику, в цей час з вулиці зайшла обвинувачена, яка сказала, що потрібно на двох відшкодувати суму за пошкоджені двері, 1500 чи 2500 грн. Він сказав, що не погоджується, так як це вона пошкодила двері, а він ні при чому. Підійшов неадекватний бородатий охоронник, який також почав вимагати гроші на відшкодування збитку, говорячи, що він же ОСОБА_19 . Він заперечував необхідність відшкодування збитку, зрозумів, що потрібно викликати поліцію, натиснув кнопку «сос». Обвинувачена продовжила розбиратися з охоронцем, він же сів на стільчик. Праворуч сидів ОСОБА_20 зі знайомим, але він нічого не пам`ятає через стан сильного алкогольного сп`яніння. Він вісім разів дзвонив по 102 і вони вісім разів передзвонювали. Коли востаннє говорив по телефону, поліцейський ОСОБА_21 запитав, де він, сказав, що вони вже біля «Нептуна». Тільки він хотів натиснути кнопку завершення виклику, як ззаду до нього підбігла обвинувачена і вирвала з його правої руки телефон. Телефон був «Мейзу», погоджується з вартістю, зазначеною у обвинувальному акті. Вирвавши телефон, обвинувачена сказала, що забирає його у залог. Він казав їй повернути телефон, але вона відмовилася. Розуміючи, що говорити марно, вийшов, зустрів поліцейських. ОСОБА_22 пішов говорити з обвинуваченою, він залишився стояти з ОСОБА_23 , навіть в цей час охоронці погрожували. ОСОБА_24 декілька хвилин, прийшли ОСОБА_22 з ОСОБА_18 . ОСОБА_18 дістала зі своєї кишені і засмученою віддала йому телефон. При цьому обвинувачена ще хотіла, щоб він написав розписку, ОСОБА_22 сказав, що розписка нотаріально не посвідчена не має значення та сказав йому дати їй номер телефону, він дав, обвинувачена передзвонила, по цьому номеру він потім встановив особу обвинуваченої, тому що працівники поліції цього на місці не зробили. Півовар сказав сідати до машини. В цей час підбігла ОСОБА_18 , спитала, як його фамілія, він відповів, що « ОСОБА_25 », подумавши, що вона буде «пробивати». Поліцейські ще посміялися, тому що він називав іншу фамілію. Поліцейські його підвезли, казали написати заяву, що виклик передчасний, але він відмовив, сказав, що буде звертатися з заявою через «гарячу лінію». 19 числа він зареєстрував заяву про злочин, 20 числа - пішов у травмпункт, де був оглянутий, зафіксовано синець на вусі. Цивільний позов підтримує повністю, зміни у його настрої можуть підтвердити батьки, друзі, він вимушений був ходити у поліцію, їздити в суд замість того, щоб займатися чимось іншим. При призначенні покарання обвинуваченій, враховуючи, що вона раніше судима, знову стала на злодійський шлях, вважає, що міра покарання має бути максимально суворою.

Свідок ОСОБА_26 пояснила, що у той вечір у 2019 році вони з подругою ОСОБА_16 відпочивали у «Нептуні», спиртне не вживали. Десь о 02.15 вирішили сходити до вбиральні. Підійшли до жіночого туалету, але технічка сказала йти до чоловічого, так як йде прибирання. Він пішли, в цей час з туалету виходив потерпілий з друзями, який почав їх ображати страшними нецензурними словами. Коли вона у дверному проході розминалася з потерпілим, той задів її плечем, внаслідок чого у неї з рук випав телефон і розлетівся. Вона залишалася у приміщенні туалету збирати мобільний, а ОСОБА_18 почала сваритися з потерпілим у коридорі. Доки збирала телефон, початок подій не бачила. Чула, що потерпілий першим образив нецензурними словами ОСОБА_18 , запропонував у нецензурній формі оральний сексуальний контакт, на що ОСОБА_27 відповіла у такій же формі. Коли вона вийшла, обвинувачена з потерпілим штовхалися, сварилися, нецензурна лексика була з обох сторін. Ударів вона не бачила, бачила лише, що ОСОБА_18 схопила сумку потерпіла та порвався ремінець. Вони з подругою ОСОБА_28 заспокоювали обвинувачену. Потерпілий виходив, вона так розуміє, що ОСОБА_27 цього не хотіла, і коли потерпілий проходив двері, ОСОБА_18 двічі прижала його дверима. Ні на потерпілому, ні на обвинуваченій тілесних ушкоджень не бачила. Далі вони сиділи за столиком, до них підійшов адміністратор, сказав, що вони пошкодили двері, показав відео, на відео було видно, як ОСОБА_18 наносить ляпас потерпілому. Потерпілий сидів з компанією окремо. Охоронці сказали, що потрібно заплатити за двері. Після цього ОСОБА_27 вже з охоронниками і потерпілим обговорювали питання відшкодування, потерпілий не хотів платити, в розмову вона не вникала. Потім чи потерпілий подзвонив, чи йому надійшов дзвінок, але він пішов на вихід. Вони з ОСОБА_29 вийшли за ним, щоб подивитися, куди він іде, той йшов до виходу із закладу. Коли потерпілий закінчив розмову, ОСОБА_18 запитала, куди він іде, той сказав, що зараз повернеться, але ОСОБА_27 сказала, що не вірить, що він вернеться, і тоді потерпілий сам дав телефон обвинуваченій та пішов на вихід з території закладу. Вони залишилися на місці, телефон був в руках у Ані. Хвилин через 3-5 потерпілий повернувся з поліцейськими, які почали про щось говорити з ОСОБА_18 , розмови вона не чула. Обвинувачена віддала телефон комусь з поліцейських.

Як показав свідок ОСОБА_30 , на час подій, це може бути 2019 рік, він працював адміністратором у розважальному закладі «Нептун» по вул. Вінницькій в м. Бердичеві. З приводу подій пам`ятає, що у той вечір у закладі це був єдиний конфлікт конфлікт між потерпілим і обвинуваченою. Конфлікт виник близько 01-02 ночі у коридорі, що веде до туалетів, до якого ведуть скляні двері, через які він його помітив. Він розбороняв обвинувачену і потерпілого, бачив, як обвинувачена нанесла потерпілому два удари долонею руки, ніби правої, в обличчя - в район щоки, можливо - вуха. Потерпілий обвинуваченій ударів не наносив. Обвинувачена при цьому сильно матюкалася, від потерпілого, ніби, нецензурної лексики не було. У потерпілого були явні ознаки алкогольного сп`яніння, у обвинуваченої ніби ні. Звернув увагу, що ні на потерпілому, ні на обвинуваченій тілесних ушкоджень не було. Потім охорона йому доповіла про розбите скло у дверях пішла тріщина. Подивилися по камерах, побачили, що скло було пошкоджене в результаті конфлікту між обвинуваченою і потерпілим, наче обвинувачена штовхнула потерпілого на двері. Він підійшов до обвинуваченої з приводу відшкодування збитку, обвинувачена погодилася, чи погоджувався потерпілий не пам`ятає, хоча під час розмови був поруч. Потерпілий викликав поліцію, яка приїхала хвилин через 10, після чого обвинувачена і потерпілий пішли до поліції, він же пішов у своїх справах. Потім, здається, обвинувачена йому розповідала, що потерпілий погодився на спільне відшкодування збитків за розбиті двері, віддав у залог телефон, але коли приїхала поліція, сказав, що вона телефон забрала, і тому обвинувачена, щоб не мати проблем, повернула телефон. Сам він цього не бачив, розмови між потерпілою і обвинуваченим з даного приводу не чув. Зі слів директора знає, що збиток за двері відшкодувала обвинувачена. В результаті подій робота закладу не припинялася.

З показань свідка ОСОБА_31 , інспектора СРПП Бердичівського ВП, вбачається, що у 2019 році, дату не пам`ятає, вони з ОСОБА_23 виїхали на виклик до закладу «Нептун» на вул. Вінницькій з приводу конфлікту між двома особами. Зайшли на територію. На літньому майданчику, перед входом у приміщення стояли обвинувачена і потерпілий. Видимих тілесних ушкоджень на них не було. Наскільки пам`ятає, у них виник конфлікт через те, що потерпілий зайшов у жіночий туалет, обвинувачена вигнала, виникла словесна перепалка, обвинувачена вдарила потерпілого дверима, пошкодивши їх. Власник забажав відшкодування, і обвинувачена, і потерпілий погодилися, але у потерпілого не було коштів і він віддав телефон, щоб вирішити питання. Обвинувачена це розповідала, потерпілий стояв поряд і проти слів обвинуваченої не заперечував. Вони з ОСОБА_23 в заклад не заходили, з приводу пошкодження дверей до них не зверталися. Обвинувачена віддала телефон потерпілому, не пам`ятає, чи сама, чи вони попередили її про кримінальну відповідальність. За результатами виїзду документи не оформлялися, таких викликів багато, конфлікт було урегульовано, заяв про хуліганство, грабіж не було. Вони підвезли потерпілого до відділу поліції, той відмовився писати заяву, сказав, що живе неподалік.

Допитаний як свідок поліцейський СРПП Бердичівського ВП ОСОБА_32 показав, що влітку 2019 року вони з ОСОБА_22 перебували на чергуванні. Вночі, близько 01 години на службовий планшет прийшло повідомлення про конфлікт у нічному закладі «Нептун» по вул. Вінницькій. Хвилин за 10 прибули за викликом. На літньому майданчику, за 2-3 метри до входу стояли обвинувачена і потерпілий, вели себе спокійно. Видимих тілесних ушкоджень на них він не бачив. По дівчині не було видно, що вона у стані сп`яніння, по хлопцю було видно незв`язна мова, запах алкоголю тощо. Вони з ОСОБА_22 підійшли до молодих людей, спитали, що трапилося. Обвинувачена розповіла, що зайшла не у той туалет, у неї виник словесний конфлікт, потерпілий вжив образливе слово, обвинувачена вдарила чи штовхнула потерпілого, той собою розбив скло. Спочатку і обвинувачена, і потерпілий казали, що потерпілий визнавав, що був неправий, готовий був відшкодовувати, але грошей на відшкодування не мав, тому дав в заставу обвинуваченій свій телефон. Через хвилин 5-10 потерпілий змінив позицію і сказав, що обвинувачена забрала у нього телефон. Сам момент передачі телефону потерпілим обвинуваченій вони з ОСОБА_22 не бачили. Потерпілий попросив їх, щоб вони сказали обвинуваченій, щоб та віддала телефон, вони сказали віддати і обвинувачена при них віддала. Що то був за телефон, не пам`ятає. Далі з потерпілим поїхали писати заяву до відділу поліції, але не доїхали потерпілий сказав, що сам прийде на наступний день до відділу і напише заяву. Обвинувачена залишилася в «Нептуні», заклад роботу не припиняв, вони в заклад не заходили.

Крім того винуватість ОСОБА_4 по факту хуліганства також підтверджується:

*даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.01.19, з якого видно, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_9 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_33 , яка 19.01.19 близько 03 год. 00 хв. в коридорі нічного клубу «Нептун» по вул. Вінницькій в м. Бердичеві вчинила з ним конфлікт, під час якого нанесла йому близько п`яти ударів кулаком в обличчя та один удар коліном в область живота (т. 1, а.п. 18);

*даними висновку судово-медичної експертизи № 76 від 30.01.19, згідно з яким у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на лівій вушній раковині. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до Легких тілесних ушкоджень. Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого твердого предмету, що і є можливим в термін, вказаний в ухвалі, тобто 19.01.19 близько 03 ночі (т. 1, а.п. 34);

*даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 25.01.19 з фототаблицею до нього, а саме оптичного диску з файлом відеозапису з камери спостереження коридору біля туалету та входу у нічному клубі «Нептун» за 19.01.19. О 02.38.48 з-за повороту від туалетів у коридор до виходу виходять троє хлопців, один з яких має невелику сумку через плече (потерпілий); за ними виходить дівчина з татуюванням на правій руці (обвинувачена); дівчина тягне за сумку хлопця, інші йдуть далі; відбувається розмова між хлопцем і дівчиною та о 02.39.05 дівчина б`є хлопця долонею правої руки в лівий бік обличчя, потім штовхає у груди, після чого хлопець майже зникає з відео; дівчина знову замахується правою рукою; далі в конфлікт втручається інша дівчина, хлопець намагається піти, перша дівчина відштовхує другу, від чого та падає, і перша хапає хлопця за сумку, далі штовхає його до дверей, замахується правою ногою у напрямку лівої задньої частини тулуба хлопця; далі двічі притискає хлопця дверима. О 02.40.30 друга дівчина забирає першу. На відео зафіксовано, що під час подій у коридорі присутні і інші особи різних статей, які у конфлікт не втручаються (т. 1, а.п. 35-41);

*даними протоколу слідчого експерименту від 09.02.19 з ілюстративною таблицею до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_9 в актовому залі Бердичівського ВП показав як саме йому були нанесені удари обвинуваченою: перший удар долонею правої руки у ліву частину його обличчя; другий, третій, четвертий і п`ятий долонею правої руки у ліву щоку; коліном в область живота; двічі прижала дверима. Дані протоколу про спосіб вчинення кримінального правопорушення в цілому відповідають обставинам визнаного судом обвинувачення, показанням обвинуваченої, потерпілого, даним протоколів огляду предмету та іншим дослідженим доказам (т. 1, а.п. 44-47);

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.19, в ході якого свідок ОСОБА_34 серед пред`явлених йому 4-х зображень жінок впізнав фото ОСОБА_4 , як дівчини, яка 19.01.19 близько 03.00 завдала тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 (т. 1, а.п. 50-52);

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.19, в ході якого свідок ОСОБА_35 серед пред`явлених йому 4-х зображень жінок впізнав фото ОСОБА_4 , як дівчини, яка 19.01.19 близько 03.00 вчинила бійку з хлопцем в приміщенні нічного закладу «Нептун» (т. 1, а.п. 55-57);

*даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 13.02.19, при проведенні якого оглянуто мобільний телефон марки MEIZU модель M5C, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 . При візуальному огляді телефону будь-яких пошкоджень не виявлено (т. 1, а.п. 62);

*даними протоколу слідчого експерименту від 14.02.19 з ілюстративною таблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_26 в актовому залі Бердичівського ВП показала як саме ОСОБА_4 наносила удари ОСОБА_9 : два удари долонею правої руки у ліву частину обличчя потерпілого; витягнутою правою ногою у сідниці; двічі прижала дверима. Дані протоколу про спосіб вчинення кримінального правопорушення в цілому відповідають обставинам визнаного судом обвинувачення, показанням обвинуваченої, потерпілого, даним протоколів огляду предмету та іншим дослідженим доказам (т. 1, а.п. 66-69). Показання свідка про заволодіння мобільним телефоном, викладені у протоколі, судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України не можуть бути використані, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, під час судового розгляду свідок ОСОБА_26 була допитана, в тому числі і про механізм заволодіння мобільним телефоном і саме цими показаннями суд обґрунтовує свої висновки;

*даними довідок вартості ТОВ «САВ-Дистрибьюшн», згідно з якими станом на 19.01.19 вартість б/в мобільного телефону MEIZU M5C складала 3000 грн., а сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» - 25 грн. (т. 1, а.п. 78);

*даними протоколу слідчого експерименту від 28.02.19 з ілюстративною таблицею до нього, під час якого підозрювана ОСОБА_4 в актовому залі Бердичівського ВП показала як саме вона наносила удари потерпілому: п`ять ударів долонею правої руки у ліву частину обличчя потерпілого; витягнутою правою ногою у сідниці; двічі прижала дверима. Дані протоколу про спосіб вчинення кримінального правопорушення відповідають обставинам визнаного судом обвинувачення, показанням обвинуваченої, потерпілого, даним протоколів огляду предмету та іншим дослідженим доказам (т. 1, а.п. 93-95);

*даними висновку комісійної судово-медичної експертизи № 30 від 03.03.21, згідно з яким при судово-медичному обстеженні ОСОБА_9 21.01.2019 р. було виявлено крововилив на лівій вушній раковині (синець), що утворився внаслідок перпендикулярної або близької цього напрямку дії удару тупого твердого предмету, розвивається через розрив кровоносних судин. Враховуючи колір даного ушкодження на лівій вушній раковині у ОСОБА_9 , можна вважати, що він міг виникнути 19.01.2019 р. та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до легкого тілесного ушкодження. Виявлений у ОСОБА_9 крововилив на лівій вушній раковині утворився від дії тупого твердого предмету, а власне крововилив не відображає специфічних (характерних) особливостей травмуючого предмету. Вищевказане тілесне ушкодження у ОСОБА_9 утворилося від 1-го травмуючого впливу тупого твердого предмету. 3аподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_9 могло бути за умови будь-якого положення тіла потерпілого. Для визначення давності крововиливів (синців) ушкоджені тканини беруть для судово-гістологічного дослідження, що виключається для живих осіб, тому давність утворення крововиливів (синців) судово-медичним експертом визначається за кольором. Враховуючи дані судово-медичного обстеження ОСОБА_9 , можна вважати, що виявлений у нього крововилив (синець) на лівій вушній раковині за даними спеціальної судово-медичної літератури може відповідати часу - 1-2 доби до часу судово-медичного обстеження потерпілого. При судово-медичному обстеженні ОСОБА_9 21.01.2019 р. будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі та тулубі виявлено не було, тому дати відповідь на можливість заподіяння тілесного ушкодження в ділянку лівого вуха потерпілому за обставин, вказаних ним при проведенні слідчого експерименту за його участю (один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя; чотири удари долонею правої руки в область обличчя, один удар коліном та один удар ногою в область живота; два удари дверима), не є можливим. При судово-медичному обстеженні ОСОБА_9 21.01.2019 р. будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі та тулубі виявлено не було, тому дати відповідь на можливість заподіяння тілесного ушкодження в ділянку лівого вуха потерпілому за обставин, вказаних свідком ОСОБА_26 при проведенні слідчого експерименту за її участю (двічі долонею руки по обличчю; ногою в область тулуба, два рази дверима), не є можливим. При судово-медичному обстеженні ОСОБА_9 21.01.2019 р. будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі та тулубі виявлено не було, тому дати відповідь на можливість заподіяння тілесного ушкодження в ділянку лівого вуха потерпілому за обставин, вказаних ОСОБА_4 при проведенні слідчого експерименту за її участю (правою рукою по обличчю; двічі правою рукою в обличчя; ногою в область сідниці, два рази дверима), не є можливим. Враховуючи наявність крововиливу (синця) на лівій вушній раковині у ОСОБА_9 , не виключається можливість його утворення від удару долонею (т. 2, а.п. 243-245).

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, прокурор відмовився від допиту одного свідка, інші учасники не наполягали на його допиті, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), судом до матеріалів провадження в підготовчому судовому засіданні долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Доводи захисника про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки це правопорушення було вчинено ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних стосунків, що виникли між нею та потерпілим в ході словесного конфлікту, судом розцінюється як захисна позиція, яка не відповідає встановленим та підтвердженим доказами фактичним обставинам подій. Так, дійсно, як зазначає захисник, як визначено у правовому висновку ВП ВС (постанова від 03.07.19 у справі № 288/1158/16-к) і як зазначено у Постанові Пленуму ВСУ № 10 від 22.12.06 «Про судову практику у справах про хуліганство» (пункти 4, 5) дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід
кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, нахабним поводженням, буйством, бешкетуванням, поєднаним з насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, тривалим порушенням спокою громадян, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Як зазначено Великою Палатою у наведеному висновку обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства, протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства. Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
Достовірно встановлено та стороною захисту не заперечуються місце скоєння кримінального правопорушення, яке є громадським, факти нахабного поводження, буйства, бешкетування обвинуваченої, поєднані з насильством, тобто наявності ознак особливої зухвалості. Оцінюючи наявність у ОСОБА_4 мотиву явної неповаги до суспільства, суд перш за все використовує об`єктивне джерело доказування відеозапис з камери спостереження, на якому відображено перебіг подій і який повністю підтверджує наявність у ОСОБА_4 саме такого мотиву за критеріями, визначеними судовою практикою: потерпілий вже виходить з приміщення і не є ініціатором активної фази конфлікту; попередня взаємна коротка словесна перепалка з раніше незнайомою особою, з якою відповідно і не може існувати якихось тривалих неприязних стосунків, ніяким чином не може бути хоча б в якійсь мірі значним приводом для спричинення тілесних ушкоджень, тим більше у громадському місці, у присутності сторонніх осіб; дії ОСОБА_4 намагалася припинити її подруга, однак ОСОБА_4 навпаки, застосувала насильство і до подруги, щоб продовжити вчиняти неправомірні дії щодо потерпілого, який в цей час жодних дій до обвинуваченої не застосовував, навпаки намагався залишити приміщення; обвинувачена, вчиняючи неправомірні дії, пошкоджує і майно, ігноруючи елементарні правила поведінки у суспільстві, не реагуючи на оточуючих, таким чином протиставляючи себе їм.

Разом з тим, органом обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується також у тому, що 19.01.2019 року близько 03 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення нічного клубу «Нептун», розташованого за адресою: м. Бердичів, вул. Вінницька, 46, спілкувалася з ОСОБА_9 , який в руці тримав мобільний телефон марки MEIZU M5C, в корпусі чорного кольору. В цей час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 раптово схопила мобільний телефон марки MEIZU M5C, в корпусі чорного кольору, вартістю 3000 грн., який був обладнаний сім-картою оператора телекомунікацій «Київстар», вартістю 25 грн., загальною вартістю 3025 грн., який належний ОСОБА_9 , та залишила його при собі.

Органом досудового розслідування ці дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

На думку обвинувачення винуватість ОСОБА_4 у вчиненні цих злочинних дій була підтверджена наведеними вище доказами.

На переконання суду, цими доказами безумовно підтверджується лише факт появи у обвинуваченої мобільного телефону потерпілого. Єдиним доказом, що це відбулося за активних дій обвинуваченої, а не потерпілого, є лише показання (навіть у протоколі прийняття заяви про злочин потерпілий цього не зазначив) потерпілого, які за тієї обстановки ніяким чином не можуть бути об`єктивними, всі ж інші досліджені джерела доказування вказують на передачу телефону обвинуваченій самим потерпілим. У будь-якому випадку досліджені докази вказують, що мобільний телефон потерпілого оцінювався обвинуваченою як предмет застави, тобто обвинувачена не мала мети ним заволодіти, а з якихось причин вважала, що потерпілий має розділити з нею тягар відшкодування збитків за пошкоджені двері. З суб`єктивної же сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, грабіж вчиняється з прямим умислом саме на відкрите заволодіння чужим для винної особи майном з метою обернути його на свою користь чи на користь іншої особи. Жоден із наданих суду та досліджених доказів такої мети не підтвердив.

Відповідно до ст. 374 КПК України висновок суду щодо визнання особи винуватою ґрунтується виключно на доказах, а ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У зв`язку з наведеним в ході судового розгляду не доведено, що в діянні ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і в такому разі відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює в цій частині обвинувачення виправдувальний вирок.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 , в межах висунутого обвинувачення, доведеною в частині та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Обставин, що пом`якшували або обтяжували б покарання обвинуваченій, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, з 01.07.20 є кримінальним проступком.

Обвинувачена вважається раніше не судимою, проживає з матір`ю і братом, за місцем проживання характеризується як особа, на поведінку якої скарг не надходило, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, до створення конфліктних ситуацій не схильна.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченої, яка не працює, що вкрай ускладнює виконання покарання у виді штрафу, санкцію статті та наполягання потерпілого на призначені максимальної міри, суд призначає покарання у виді обмеження волі. Водночас враховуючи, що ОСОБА_4 вважається раніше не судимою, вину у вчиненні хуліганства визнала, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки, причини, обставини та наслідки скоєного кримінального правопорушення (молодому хлопцю молодою дівчиною в нічному клубі спричинено тілесні ушкодження у вигляді одного синця), відповідно до ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням. На думу суду, саме призначене покарання сприятиме досягненню мети покарання та буде необхідним й достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_9 щодо відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково в межах доведеного обвинувачення, оскільки заподіяна шкода і причинний зв`язок її настання з діями обвинуваченої доведено разом з доведеним обвинуваченням дослідженими доказами. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що така шкода заподіяна злочинними діями обвинуваченої, враховує глибину, характер та обсяг душевних страждань потерпілого, який пережив побиття дівчиною, вимушений був вживати заходів для відновлення попереднього стану здоров`я, нервувати через здійснення досудового слідства та судового розгляду. При цьому суд приймає до уваги вік, матеріальний стан обвинуваченої, яка не працює, враховує суть шкоди, яка була завдана потерпілому (лише один невеликий синячок на вусі у молодого чоловіка, який при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння) керується принципом розумності, співмірності і достатності, і вважає, що визначений розмір відшкодування у сумі 2000 грн. є достатньою справедливою сатисфакцією.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для обрання щодо обвинуваченої запобіжного заходу, враховуючи поведінку обвинуваченої на досудовому слідстві і судовому розгляді, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 01 (одного) року іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України виправдати у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад вказаного кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_4 (р.н. НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди. В решті позовні вимоги - залишити без задоволення.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: оптичний диск DVD-R з відеозаписом з ОРК «Нептун», який долучено до матеріалів провадження залишити у матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки MEIZU модель M5C, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 - повернути законному володільцю ОСОБА_9 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_4 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1