ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2633/20 Провадження № 1-кп/636/135/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000812, внесеному 15 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, незасудженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді навідника оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
Старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді навідника оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25 липня 2019 року, діючи в умовах особливого періоду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, з метою тимчасово ухилитися від військової служби без відповідних дозволів командирів та начальників, після проходження навчання у військовій частині НОМЕР_2 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресом: АДРЕСА_2 , та до 16 липня 2020 року перебував за місцем свого мешкання за адресом: АДРЕСА_1 , де вільний час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно без поважних причин до місця служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявся, погодившись з зазначеними в обвинувальному акті обставинами вчинення злочину, посилаючись на сімейні обставини, хворобу тестя, надати пояснення відмовився.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП України в Полтавській області та ОСК МВС України № 52-23062020/53801 від 30.06.2020, згідно якої обвинувачений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався (а.с. 50, 51);
- службових характеристик, виданих за місцем проходження служби, згідно яких ОСОБА_5 характеризується посередньо, до служби ставиться недбало та безвідповідально, не проявляє достатню ініціативу, не працює над підвищенням свого професійного рівня (а.с. 55, 56);
- довідки, виданої КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» № 5023 від 23.06.2020, згідно якої ОСОБА_5 на обліку лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 52);
- довідки КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер» № 1904 від 25.06.2020, згідно якої ОСОБА_5 на обліку лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 53);
- довідок від 27.05.2019, виданих командиром військової частини НОМЕР_1 , про безпосередню участь ОСОБА_5 з 03.08.2017 по 27.08.2017, з 06.05.2018 по 18.06.2018, з 19.06.2018 по 23.12.2018 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 47, 48);

- посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 03.10.2018 (а.с. 54);
- подяка від 30.08.2017, згідно якої ОСОБА_5 , командиром в/ч НОМЕР_1 оголошена подяка за сумлінне виконання службових обов`язків у зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 49);
- медичної характеристики ОСОБА_5 , згідно якої стан здоров`я задовільний, у лікаря психіатра та нарколога не перебував (а.с. 61);
- службової картки військовослужбовця ОСОБА_5 , згідно якої заохочень та стягнень не має (а.с. 57-60).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , де обвинувачений проходить службу за контрактом, в умовах особливого періоду, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не засуджений, за місцем служби характеризується посередньо, є учасником бойових дій.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином та дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_5 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також, враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок його копію негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя