Справа №639/6421/20
Провадження №1-кп/639/173/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002102 від 10.12.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1, 2 ст. 125, ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурором було подано письмове клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Потерпіла підтримала позицію прокурора та просила задовольнити клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, зазначивши, що запобігання наведеним прокурором ризикам можливе шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому просили змінити відносно обвинуваченого запобіжний захід.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України в судовому засіданні суд має право до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2020 року продовжено відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 20.02.2021 року.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому ч числі тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, за санкцією якого передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.

В обґрунтування клопотання прокурором наведено ризики, зазначені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дані ризики стороною захисту жодним чином, окрім пояснень обвинуваченого, не спростовані.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, по даному кримінальному провадженню також обвинувачується у вчиненні ряду злочинів як майнового характеру, так і проти здоров`я потерпілої, йому інкримінується вчинення злочину за наявності не знятих та не погашених судимостей, він неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за однією адресою з потерпілою, відносно якої обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі пов`язаних з домашнім насильством.

З огляду на зазначене вище; враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також конкретні обставини кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, побоюючись відповідальності у вигляді реального позбавлення волі, незаконно впливати на потерпілу, оскільки частина з інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень є злочинами приватного обвинувачення та вплив на потерпілу з метою зміни її процесуальної позиції не виключається, свідків, які ще не допитані судом, та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, в тому числі стосовно вказаної потерпілої.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, на думку суду, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту як високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілої.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Судом перевірялась можливість обрання відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризикам. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, їх ступінь, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: 1) тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) даних про особу обвинуваченого, наведених вище (вік; відсутність міцних соціальних зв`язків; репутацію), суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам. Відтак, клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 11.04.2021 р. включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для приєднання до особової справи та вручення обвинуваченому ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1