Провадження № 1-в/643/323/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
засудженого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 18.08.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від покарання з випробуванням, строком на 2 роки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, -

ВСТАНОВИВ:
І. Історія провадження.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 у справі № 643/10931/15-к ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. Згідно зі ст. 76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_4 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Засуджений звернувся до суду з клопотанням, в якому просить звільнити його від покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 у справі № 643/10931/15-к, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Означене клопотання мотивовано тим, що під час іспитового строку засуджений додержувався всіх обов`язків та обмежень, покладених на нього судом, будь-яких порушень під час знаходження на іспитовому строку органом кримінально-виконавчої інспекції відносно нього не зафіксовано, будь-яких кримінальних правопорушень він не вчиняв. Посилаючись на приписи ст. 62 Конституції України засуджений вказує, що обвинувального вироку стосовно нього за вчинення іншого кримінального правопорушення судами України не проголошувалось.
ІІ. Позиція учасників судового провадження.
У судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали заявлене клопотання та просили суд задовольнити його із зазначених вище підстав.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечив, оскільки наразі Московським районним судом м. Харкова розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 06.04.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, яке було скоєно ним під час іспитового строку 04 квітня 2017 року. За таких обставин, прокурор вважає, що відсутні визначені ст. 78 Кримінального кодексу України підстави для звільнення засудженого від призначеного покарання.
ІІІ. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права при вирішенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 у справі № 643/10931/15-к ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. Згідно зі ст. 76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_4 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Частиною 1 ст. 78 Кримінального кодексу України визначено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Відповідно до ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави зробити висновок про те, що звільнення засудженого від призначеного йому судом покарання після закінчення іспитового строку, можливе лише за умов, що він виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення.
Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 78 Кримінального кодексу України унормовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
За дослівним змістом вказаної норми, в ній не йде мова про те, що факт вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку повинен бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили, оскільки, відповідно до загальних положень закону України про кримінальну відповідальність, поняття вчинення кримінального правопорушення, не є тотожнім поняттю визнанню винним та засудженню за вчинення кримінального правопорушення, а тим більше поняттю засудженого у кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 06.04.2017 року, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, яке було скоєно 04 квітня 2017 року.
Наразі вказаний обвинувальний акт перебуває на розгляді у Московському районному суді м. Харкова.
Як на тому наголошено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
При цьому, суд зазначає, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.
Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду. Сам факт обвинувачення у вчиненні нового кримінального правопорушення пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моменту, коли вирок за нове кримінальне правопорушення набере законної сили.
Таким чином, ухвалення судом рішення про звільнення ОСОБА_4 від покарання за попереднім вироком позбавить суд можливості, у разі ухвалення обвинувального вироку, призначити остаточне покарання з дотриманням цих вимог закону. В той же час, якщо суд дійде висновку про невинуватість особи, питання про його звільнення від призначеного покарання за попереднім вироком, в подальшому може бути вирішене судом.
Одночасно суд враховує, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Однак в даному випадку, зазначені вище висновки суду жодним чином не порушують визначену ст. 62 Конституцію України та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України презумпцію невинуватості, оскільки суд лише факт перебування на розгляді Московського районного суду м. Харкова кримінального провадження № 0000233 від 06.04.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, яке було скоєно 04 квітня 2017 року, тобто під час відбування ним іспитового строку.
Наявність вказаних обставин хоча і не доводить винуватості ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, проте впливає на законність рішення суду про звільнення засудженого з випробуванням від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, а тому рішення про звільнення засудженого від покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, наразі є передчасним.
Безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила нові кримінальні правопорушення, прямо суперечить загальним засадам кримінального провадження таким як законність та рівність перед законом і судом.
Враховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 за ч. 1 ст. 289 КК України, у зв`язку із закінченням іспитового строку на теперішній час відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні поданого засудженим клопотання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 у справі № 643/10931/15-к.
2. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1