Справа № 463/2332/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/632/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23.06.2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 22.08.2021 року включно.

Захисник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт або взяття на особисту поруку директора ТОВ «Палісад».

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник зазначає те, що суд першої інстанції необґрунтовано продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні. Також захисник зазначає, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України є необґрунтована, оскільки доказами в кримінальному провадженні стверджується, що ОСОБА_7 30.01.2021 року о 22 год. 07 хв. не викрадав в потерпілого ОСОБА_9 телефону, який був викрадений раніше. Крім цього, захисник вказує, що органом досудового розслідування не правильно встановлено дані про ОСОБА_7 , який в дійсності працював, має постійне місце проживання. Більше того, захисник ОСОБА_6 зазначає, що попереднім захисником ОСОБА_10 здійснювався неналежний захист інтересів ОСОБА_7 , при цьому захисник ОСОБА_10 спонукав останнього визнати вину у скоєному, не надавав суду документів що стосуються взяття ОСОБА_7 на поруки директору ТОВ «Палісад».

Таким чином, на переконання сторони захисту, застосування запобіжного заходу менш тяжчого ніж тримання під вартою, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 ..

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, натомість прокурор заперечила подану апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду обґрунтованою та законною.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Згідно із ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.
Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за попередньою змовою з іншою особою із застосуванням насильства щодо потерпілого. Максимальна міра покарання, за інкриміновані обвинуваченому злочин становить від чотирьох до шести років позбавлення волі.
Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, що не виключає можливості впливу обвинувачених на потерпілого, також обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду і продовжити злочинну діяльність.
Також судом першої інстанції при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою правильно враховано тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжкого злочину та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: