Справа №293/752/21
Провадження № 1-кп/293/256/2021
УХВАЛА
14 липня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , наказ № 115к від 15.03.2021

представника потерпілого ОСОБА_4 , договір № 8 від 04.03.2021

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , орденр серії ЖТ № 39636 від 29.03.2021

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Черняхів клопотання трудового колективу Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради про закриття кримінального провадження та передачу ОСОБА_7 на поруки у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000187 від 14.02.2021 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України).

13.02.2021 близько 15год. 30 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем марки "AUDI" моделі "Q5", реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по правій смузі руху по автодорозі "Виступовичі-Житомир-Могилів- Подільський" в напрямку м.Житомира.

У вищезазначений день та час, у вищевказаному місці ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «AUDI» моделі «Q5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимоги п. 10.1 Првил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабунету Мінінстрів України № 1306 від 10.10.2021, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, також у порушення вимоги п. 11.3 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу водію, який рухався у зустрічному напрямку, а також в порушення вимог п. 14.2в ) Правил дорожнього руху України перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «DACIA» моделі «LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5 , який рухався в правій смузі руху по автодорозі "Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський" у зустрічному напрямку.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на обох верхніх кінцівках, закритої травми грудної клітини: забою, перелому 9-го ребра ліворуч, який ускладнився гідротораксом, перелому лівої стегнової кістки.

Дані тілесні ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розгладу здоров"я.

Необережні дії ОСОБА_7 , які виразились в порушенні вимог пунктів 10.1, 11.3 та 14.2. в) Правил дорожнього руху України № 1306 від 10.10.2001 перебувають у прямому причинному зв"язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

26.04.2021 на адресу суду надійшло клопотання трудового колективу Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради, згідно якого колектив просить звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 та передати на поруки трудовому колетиву, а кримінальну справу - закрити. Відповідне рішення прийняте на загальних зборах трудового колективу, що оформлено протоколом загальних зборів трудового колективу від 26.04.2021 (97-98,102-103).

Клопотання мотивоване тим, що при прийнятті відповідного рішення трудовим колективом були враховані обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , внаслідок яких потерпілому завдані тілесні ушкодження, що ОСОБА_7 відверто визнає свою вину в повному обсязі, щиро кається у вчиненому, критично оцінює свою поведінку з цього приводу та вживає заходи щодо відшкодування потерпілому завданої внаслідок ДТП шкоди.

Представник трудового колективу Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради у судовому засіданні від 28.04.2021 підтримав клопотання про передачу обвинуваченого на поруки у повному обсязі.

Потерпілий заперечив щодо задоволення клопотання трудового колективу з тієї підстави, що внаслідок завданої шкоди обвинуваченим він може отримати ІІ групу інвалідності і як наслідок втратити працездатність. Водночас потерпілий вказав, що не має на меті покарання обвинуваченого, а лише бажає повного відшкодування шкоди в межах поданого цивільного позову.

Представник потерпілого вважає, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні. Зокрема, зауважив, що не погоджується із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення у межах якого пред"явлено обвинуваечння ОСОБА_7 . Вказав, що в ході судового розгляду буде подано клотання про проведення повторної судової-медичної ескпертизи з метою визначення ступеня тяжкості завданих потерпілому ушкоджень. Підставою для такого клопотання зазначає, що під час досудового розслідування, зокрема, під час проведення відповідної експертизи не були витребувані всі медичні документи стосовно отриманих травм потерпілим. Водночас зауважив, що таке клоптання ним було подане на досудовому розслідуванні, однак слідчим було відмовлено, а також вказав, що дії слідчого до слідчого судді не оскаржувались у зв"язку з тим, що досудове розслідування було закінчене. Таким чином вважає, що після проведення додаткової експертизи будуть підстави вважати, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, що виключатиме підставу для звільнення від кримінальної відповідальності у зв"язку з передачею обвинуваченого на поруки. До того ж представник потерпілого також вказав про необхідність повного відшкодування шкоди обвинуваченим.

Прокурор вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки потерпілий заперечує проти задоволення клопотання. Вказав, що зважаючи що між сторонами не врегульоване питання у повному обсязі щодо відшкодування завданої шкоди, дане питання підлягає вирішенню під час судового розгляду, відтак підстави для передачі обвинуваченого на поруки трудовому колективу та відповідно для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відсутні.

Разом з тим прокурор висловив думку щодо безпідставності тверджень представника потерпілого про проведення в межах даного кримінального провадження повторної судової ескпертизи з підстав, які були озвучені представником потерпілого, оскільки таке клопотання було заявлено у межах досудового розслідування та слідчим обгрунтовано було відмовлено у задоволені такого. Зауважив, що дії слідчого як представником потерпілого з вказаного приводу не оскаржувались.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні від 14.07.2021 підтримав клопотання трудового колективу про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу. Вважає, що клопотання підлягає задоволенню у зв"язку з тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, є раніше не судимим, має позитивну характеристику, повністю визнає свою вину, щиро кається у вчиненому, вживає заходів, спрямованих на відшкодування завданої потерпілому шкоди, зокрема, потерпілому відшкодував 40000,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити. Наголосив на тому, що повністю визнає свою вину, щиро кається у вчиненому та у подальшому має намір також відшкодовувати шкоду потерпілому.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту частини першої статті 285 КПК випливає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому частиною третьою статті 285 КПК визначено, що у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Крім того, частиною четвертою статті 286 КПК визначено, що у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. При цьому частиною другою статті 288 КПК передбачено, що суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 44 КК України, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що відповідно до частини першої статті 47 КК особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) особа, яка вчинила злочин, щиро розкаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за цією нереабілітуючою підставою.

Підставою такого звільнення є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом та виправити свою поведінку. Також звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи.

За наявності зазначених вище обставин суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки трудовому колективу.

З налізу норм чинного законодавства слідує, що вирішення питання про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу є судовою дискрецією.

У постанові від 14.06.2018 (справа № 760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи з наведених положень закону, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї передбачених законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження суд встановив, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює характер обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого, а відтак діяння, яке поставлено йому у провину, дійсно мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

Згідно з даними протоколу загальних зборів трудового колективу КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради (а. с. 102-103 ), який доданий до клопотання трудового колективу від 26.04.2021 вказаний трудовий колектив, зокрема, вирішив:

- взяти ОСОБА_7 на поруки трудового колективу Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради";

- взяти на себе зобов"язання здійснювати щодо ОСОБА_7 заходи виховного характеру - контроль за виконанням своїх безпосередніх трудових обов"язків, перевірку додержання ним правил співжиття в побуті та громадських місцях і повідомляти уповноважені органи про будь-які випадки ухилення ОСОБА_7 від заходів виховного характеру з боку трудового колективу.

При цьому суд зазначає, що трудовий колектив, де працює ОСОБА_7 лікарем хірургом-онкологом хірургічного відділення, звернувся до суду із належно оформленим клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, з якого вбачається, що трудовий колектив бере на себе обов`язки щодо забезпечення виховного впливу на обвинуваченого, а той, в свою чергу, гарантує належну поведінку та не ухилятись від заходів виховного характеру колективу.

Суд також встановив, що очевидним та неоспорюваним фактом є і те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вперше вчинив злочин, який у відповідності до норм ст. 12 КК України є нетяжким, який не віднесено законом до корупційних (ст. 45 КК України).

Крім того, за даними матеріалами провадження, зокрема, які містить обвинувальний акт і в якому прокурор сам виклав встановлені ним обставини, обставиною, що пом`якшує його покарання, за результатами досудового розслідування визнано щире каяття обвинуваченого (а. 5).

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Аналіз судової практики вказує на такі орієнтири щодо розуміння категорії "щире каяття": "щире каяття", характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Такі правові позиції сформовані у постановах ВС від 08.07.2021 у спарві № 127/12870/20, від 11.05.2021 у спарві № 161/7452/19, від 22.12.2020 у спарві № 158/2745/19, від 10.02.2020 у справі N 643/13256/17, від 18.09.2019 справі № 166/1065/18, від 27.11.2019 у справі № 629/847/15-к та від 20.08.2020 у спарві № 750/1503/19).

Під час судового провадження встановлено, що крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_7 дійсно висловлював щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, бажав виправити ситуацію, що склалася, співчував потерпілому та частково відшкодовував шкоду. Суд також приймає до уваги, що обвинувачений добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду у розрімі 40000,00грн, як це визнав сам потерпілий та підтверджено його розпискою від 17.03.2021. Дані про ухилення обвинуваченого від суду чи органу досудвоого розслідування, іншу його недобросовісну процесуальну поведінку відсутні, матеріали провадження містять виключно позитивні характеристики на обвинуваченого (а. 104,105).

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт щирого каяття з боку обвинуваченого у вчингені кримінального правопорушення.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження та наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 47 КК України.

Слід при цьому зауважити, що частиною другою статті 47 КК встановлено ряд застережень, за наявності яких звільнена від кримінальної відповідальності особа має бути притягнута до кримінальної відповідальності. Наявність таких застережень, на переконання суду, буде додатковим стримуючим фактором з метою попередження вчинення обвинуваченим будь-якого протиправного діяння.

Отже, аналізуючи надані суду матеріали, доводи учасників кримінального провадження, оскільки визначені кримінальним законом (ч. 1 ст. 47 КК України) умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв"язку з передачею особи на поруки виконано, на переконання суду виправлення ОСОБА_7 є можливим без фактичного застосування до нього заходів кримінально-правової репресії, правові перепони для задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу відсутні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для задоволення клопотання трудового колективу КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф, Гербачевського" про передачу ОСОБА_7 на поруки і звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 47 КК України.

Частиною 3 статті 288КПК України, передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Щодо посилання прокурора, потерпілого та представника потерпілого щодо відсутності підстав для задоволення заявленого клопотання трудовим колективом з тих підстав, що обвинувачений не у повному обсязі відшкодував як моральну так і матеріальну шкоду, то суд зазначає, що як розмір моральної так і розмір матеріальної шкоди, який заявлений цивільним позивачем у поданому позові в межах даного кримінального провадження є обставинами, які підлягають доведенню належними, допустимими та достатніми доказами і у відповідності до ст. 47 КК України заявлений цивільний позов у межах кримінального провадження не є перешкодою для звільнененя особи від кримінальної відповідальності у зв"язку з передачею такої на поруки.

До того ж, суд звертає увагу потерпілої сторони, що потерпілий не позбавлений права звернутись з аналогічним позовом до обвинуваченого у межах цивільного судочинства, що у такому випадку буде належним судовим захистом порушених прав потерпілого.

Натомість, доводи прокурора та представника потерпілого в цій частині суд оцінює крізь призму дотримання загальних засад звільнення від кримінальної відповідальності загалом і у зв`язку з передачею на поруки трудового колективу зокрема.

Стосовно заперечень представника потерпілого щодо невірної правової кваліфікації дій обвинуваченого, то суд зауважує, що у відповідності до чч 1,2 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Проте, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що представник потерпілого та потерпілий у межах досудового розсідування вчиняли будь-які дії направлені на оскарження відповідних дій слідчого чи прокурора з підстав незгоди з визначеною правою кваліфікацієї дій обвинуваченого .

Таким чином, доводи представника потерпілого про невірність кваліфікації та можливу зміну правової кваліфікації дій обвинуваченого на момент вирішення судом клопотання про передачу обвинуваченого на поруки трудовому колективу є таким, що грунтується лише навласних припущеннях та суб"єктивній оцінці обставин кримінального правопорушення потерпілої сторони та жодними доказами не підтверджені.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів статті 100 КПК.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 17.02.2021 та ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 12.03.2021 у кримінальному провадженні на речові докази накладено арешт, який згідно з приписами частини четвертої статті 174 КПК доцільно скасувати та майно повернути власникам.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для покладення на обвинуваченого процесуальних витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим, частиною першою статті 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

ВС у постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17) зауважив, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Саме тому суд дійшов до переконання, що згідно з частиною другою статті 124 та частиною першою статті 126 КПК процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим цивільного позову, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На відміну від правового регулювання відшкодування процесуальних витрат, кримінально-процесуальним законом здійснене застереження, що питання щодо цивільного позову вирішується судом при постановленні обвинувального вироку. Повноваження суду на вирішення цивільного позову ухвалою суду наведені вище приписи кримінально-процесуальним законом не передбачені.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що цивільний позов, поданий потерпілим слід залишити без розгляду.

Водночас слід роз`яснити потерпілому, що його вимоги до обвинуваченого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Зпобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Керуючись ст. ст. 12, 44, 47 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 372, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 47 КК України,у зв"язку з передачею його на поруки трудовому колективу Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради строком на 1 (один) рік, якщо ОСОБА_7 протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

2. Кримінальне провадження внесене до ЄДРД за № 0000187 від 14.02.2021 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України .

3. Повідомити трудовому колективу Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради (10002, м.Житомир, вул. Червоного Хреста, 3) про передачу їм ОСОБА_7 на поруки, направивши копію ухвали для виконання.

4. Роз`яснити трудовому колективу Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради, що відповідно до ч. 1 ст. 289 КПК України, якщо протягом року з дня передачі ОСОБА_7 на поруки колективу, він не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори трудового колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу.Відповідне рішення направляється до суду, який прийняв рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

5. Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі порушення умов передачі на поруки, ухилення від заходів виховного характеру, порушення громадського порядку обвинувачий може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення на загальних підставах.

6. Цивільний позов цивільного позивача - потерпілого ОСОБА_5 до цивільних відповідачів - обвинуваченого ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- залишити без розгляду.

7. Роз`яснити цивільному позивачу- потерпілому ОСОБА_5 , що залишення цивільного позову без розгляду у зв"язку із закриттям кримінального провадження не перешкоджає його праву на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

8. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 17.02.2021 року у даному кримінальному провадженні № 0000187 від 14.02.2021, на транспортний засіб "AUDI" моделі "Q5" р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 .

9. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 12.03.2021 року у даному кримінальному провадженні № 0000187 від 14.02.2021, на автомобіль марки "DACIA" моделі "LOGAN" р/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії № НОМЕР_4 , належить ОСОБА_8 .

10. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати по справі за проведення судової експертизи N СЕ-19/106-21/2703-ІТ від 17.03.2021 року у сумі 1256,08грн (одна тисяча двісті п"ятдесят шість гривень 08 копійки)

11.Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати по справі за проведення судової експертизи N СЕ-19/106-21/1969- ІТ від 26.02.2021 року у сумі 1307,60грн (одна тисяча триста сім гривень шістдесят копійок)

12. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати по справі за проведення судової експертизи N СЕ-19/106-21/1970- ІТ від 25.02.2021 року у сумі 1307,60грн (одна тисяча триста сім гривень шістдесят копійок)

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1