ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4705/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2309/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Комінтернівського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 16.07.2021 року.
Захисник обвинуваченого, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, в задоволенні клопотання прокурора про застосування будь-якого запобіжного заходу відмовити.
Зазначає, що станом на 19.05.2021 року справа по суті не розглядається, не вивчено жодного доказу, свідків не допитано, внаслідок чого обвинувачений тривалий час безпідставно перебуває під вартою. 15.04.2021 року розгляд апеляційної скарги на ухвалу про продовження запобіжного заходу пройшов взагалі без обвинуваченого. Клопотання прокурора було вручено лише на момент його розгляду. Ані прокурором, ані судом інших підстав для продовження запобіжного заходу не наводиться. Формально розглядалося питання щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу. Обвинувачений вважає що зміст врученого йому повідомлення про підозру та обвинувального акту є необгрунтованими, версія щодо непричетності до злочинів не була належним чином перевірена. Відсутнє належне обгрунтування ризиків.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Таких клопотань в апеляційній скарзі захисника не міститься, у зв*язку з чим розгляд апеляційної скарги здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 10, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п.1, 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та не вбачав підстав для застосування іншого запобіжного заходу.
Апеляційний суд погоджується з зазначеними висновками з огляду на вказані для даного провадження обставини. Зокрема ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та нетяжкого кримінального правопорушення. Як зазначено у клопотанні прокурора намагався зникнути з місця вчинення злочину, але був затриманий працівниками поліції. Даних, які б вказували на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем мешкання, наявність законних джерел доходу, місця роботи, родини, які б суттєво знижували можливість настання встановлених ризиків, суду не надано. Обгрунтованими є доводи сторони обвинувачення щодо можливості обвинуваченого здійснювати вплив на потерпілих та свідків. Крім того, як зазначає прокурор одна з потерпілих є співмешканкою обвинуваченого. Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то в даному контексті небезпідставними є посилання прокурора на ту обставину, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Колегія суддів приймає до уваги, що внаслідок кримінального правопорушення настала смерть ОСОБА_8 , іншим потерпілим спричинені тілесні ушкодження. Зміст обвинувального акту та значимі для даного кримінального провадження обставини вказують на неможливість в даному конкретному випадку застосувати до обвинуваченого інший більш м`який запобіжний захід.

Заперечення обвинуваченим своєї причетності до вчиненого не спростовує правильності висновків суду першої інстанції. Крім того, безпідставними на даний час є доводи щодо необгрунтованості пред`явленого обвинувачення, оскільки суд, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Підстави для продовження запобіжного заходу вмотивовані, наявність ризиків об`єктивно вбачається з обставин злочину та даних про особу обвинуваченого.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Заперечення на те, що апеляційний розгляд від 15.04.2021 року пройшов без участі обвинуваченого, а також вручення клопотання про продовження запобіжного заходу на момент його розгляду не вказують на необгрунтованість оскаржуваної ухвали від 19.05.2021 року та не є безумовними підставами для скасування судового рішення.
Заслуговують на увагу доводи захисника щодо тривалості судового розгляду, що має бути враховано судом першої інстанції, разом з тим, з плином часу ризики не зменшилися та з урахуванням пред`явленого обвинувачення і особи обвинуваченого не втратили своєї актуальності і дотепер, у зв`язку із чим підстав для застосування іншого запобіжного заходу чи взагалі незастосування будь-якого запобіжного заходу не вбачається.

За наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу судузалишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді