В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород кримінальне провадження №0000425, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чоп, Ужгородського району, громадянина України, українця, непрацюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 26 лютого 2020 року близько 23.00 години перебуваючи в гостях у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , розпивав з останньою алкогольні напої. В ході того скориставшись тимчасовою відсутністю останньої увійшов до спальної кімнати, де надалі з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, з корисливих спонукань викрав ювелірні вироби, а саме два золоті хрестики, два золоті ланцюжки та одну золоту каблучку, які знаходилась в шкатулці біля ліжка, в подальшому ОСОБА_3 , разом з викраденим майном вийшов з вищевказаної кімнати, та продовжив розпивати алкогольні напої. Зранку на наступний день 27 лютого 2020 року покинув зазначений вище будинок з метою подальшої реалізації викраденого майна в місті Ужгород Закарпатської області, маючи таким чином реальну можливість розпорядитись викраденим майном.
Згідно з висновком експерта-оцінювача №244-08-220 від 19.08.2020 року, залишкова вартість каблучки з камінням (золота капелька), виготовлена із золота 585 проби з урахуванням ознак зносу, станом на 22.02.2020 року становить 1688,00 грн., залишкова вартість ланцюжка з якірним плетінням, виготовленого із золота 585 проби довжиною 45 см. з урахуванням ознак зносу, станом на 22.02.2020 року становить 3784,98 грн., залишкова вартість хрестика з камінням (цирконій) у формі квітки, виготовленого із золота 585 проби з урахуванням ознак зносу, станом на 22.02.2020 року становить 1410,05 грн., залишкова вартість каблучки з камінням (золота капелька), виготовлена із золота 585 проби з урахуванням ознак зносу, станом на 22.02.2020 року становить 1688,00 грн., залишкова вартість ланцюжка, виготовленого із золота 585 проби розміром 40 см. з урахуванням ознак зносу, станом на 22.02.2020 року становить 2308,25 грн., залишкова вартість хрестика, виготовленого із золота 585 проби з урахуванням ознак зносу, станом на 22.02.2020 року становить 1408,95 грн.
За таких обставин потерпілому ОСОБА_6 , завдано матеріальну шкоду на суму 10600,23 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердивши викладені в обвинувальному акті обставини та зазначив, що дійсно 26 лютого 2020 року близько 23:00 години перебував в гостях за адресою: АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої, в подальшому в кімнаті з шкатулки викрав ювелірні вироби, а саме два золоті хрестики, два золоті ланцюжки та одну золоту каблучку. Вважав, що робить ще непомітно для інших осіб. Викрадене здав у ломбард. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує за вчиненим, обіцяє не вчиняти такого в подальшому та суворо не карати.

Прокурором та обвинуваченим у судовому засіданні заявлено клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв від нього не надходило. Заслухавши думку учасників судового провадження та враховуючи положення ст.325 КПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілого.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, встановлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При цьому, суд не визнає обставиною, яка обтяжує покарання, перебування ОСОБА_3 під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки така виходить за межі обвинувачення, яке прокурором не було змінено у суді, та погіршує становище засудженого.
Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.02.2021 у справі № 509/3795/17.
Крім цього, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є проступком, вчинений умисно, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою молодого віку, не одружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, офіційно не працює.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, думку обвинуваченого, який просив призначити покарання у виді штрафу, суд, з урахуванням принцину справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.
Визначаючи розмір штрафу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Відповідно до ч.3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок 26 лютого 2020 року, тобто до набрання чинності 01.07.2020 року законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким внесено зміни до статті 185 КК України.
Санкцією ч. 1. ст. 185 КК України, в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, було передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Згідно чинної редакції ч.1 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Враховуючи, що санкцією ч.1 ст.185 КК України, в редакції закону № 2617- VIII посилена відповідальність обвинуваченого щодо покарання у вигляді штрафу, порівняно з редакцією що діяла до 01 липня 2020 року, то застосуванню в даному випадку підлягає санкція ч.1 ст. 185 КК України в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення (щодо штрафу).
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст. 5, 12, 50,185 КК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1