Номер провадження: 11-сс/813/1099/21
Номер справи місцевого суду: 521/9494/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 червня 2021 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000499 від 25 червня 2021 року,за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 червня 2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській ОСОБА_8 ,та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 28 серпня 2021 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржену ухвалу скасувати та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурор не довів наявність ризиків поза розумним сумнівом.

Також слідчим суддею не враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання, стабільний дохід, а також має на утриманні дитину 2019 року народження.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Підозрюваний ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не заявляв клопотання про його участь у судовому засіданні під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він, 25.06.2021 близько 10:00 годин, прибув на вулицю Чернишевського міста Одеси, де у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом нападу та погрозою насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, дочекався поки потерпіла буде проходити за вказаною адресою, а саме по АДРЕСА_1 .

Після цього, близько 10:50 години 25.06.2021, більш точний час досудовим розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка проходила повз вказаного будинку, де діючи із корисливих мотивів, з метою реалізації злочинного умислу, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, спрямував до шиї ОСОБА_9 невстановлений під час досудового слідства предмет, схожий на ніж, з метою подолання опору з боку ОСОБА_9 та почав погрожувати потерпілій застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, намагаючись у такий спосіб подолати опір ОСОБА_9 яка сприйняла дії ОСОБА_7 як реальну загрозу власному життю та здоров`ю, а ОСОБА_7 , в свою чергу зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок 585 проби, вагою 3 грами, плетіння якірне, вартістю за 1 грам 840 гривень, на загальну суму 2520 гривень, золотий ланцюжок 585 проби, вагою 5 грам, вартістю за 1 грам 840 гривень на загальну суму 4200 гривень на якій знаходився золотий хрестик 585 проби, вагою 5 грам, вартістю за 1 грам 840 гривень на загальну суму 4200 гривень та з рук потерпілої вирвав мобільний телефон «Самсунг А-72», в корпусі синього кольору, IMEJ: НОМЕР_1 , вартістю 11 999 гривень, який знаходився у чохлі фіолетового кольору, вартістю 300 гривень, в якому знаходилася картка оператора мобільного зв`язку «Київ стар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було та картка мобільного оператора «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, ти самим заволодів вищевказаним майном і з місця злочину втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 23 269 гривень.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 29.06.2021 за адресою: АДРЕСА_1 ,
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 26.06.2021, відповідно до якого потерпіла надала пояснення щодо обставин вчиненого відносно неї злочину, зазначила викрадене майна та вказала на загальні ознаки чоловіка, який здійснив на неї напад;
- протоколами допиту свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
- іншими матеріалами провадження№0000499в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років з конфіскацією майна.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин під час іспитового строку, відбуваючи покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В свою чергу відсутність у ОСОБА_7 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу доводять, що, перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити вчиняти злочини проти власності.

Вищенаведене в сукупності з конкретними обставинами злочину та встановлені ризики дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків підозрюваним ОСОБА_7 з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Аналізуючи характер та обставини злочину, який інкримінуються ОСОБА_7 та був вчинений із погрозою застосуванням насильства до потерпілої, апеляційний суд вважає, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавлення волі останній може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Апеляційний суд враховує обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_7 неодружений, не має утриманців, непрацевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Твердження апеляційної скарги підозрюваного про те, що він має на утриманні малолітню дитину, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки до апеляційної скарги не додані докази того, що у ОСОБА_7 є дитина.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З цих підстав доводи апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 про недоведеність існування передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Разом з тим, суд, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, особи обвинуваченого, вважав за необхідне не визначити розмір застави ОСОБА_7 , оскільки злочин, який інкримінується підозрюваному, був вчинений із погрозою застосуванням насильства.

За таких обставин, доводи підозрюваного ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 червня 2021 року, якою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 28 серпня 2021 року, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4