ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/232/21 Справа № 705/4994/20 Категорія: ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000172 за апеляційною скаргою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Вільхова Ульянівського району Кіровоградської області, українка, громадянка України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, -

засуджена за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2020 ОСОБА_9 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 21.10.2020 року близько 14 год. 10 хв., перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину ТОВ «ФУДКОМ- Велмарт», ідентифікаційний код 40982829, що по вул. Гайдамацькій, 6, м. Умань, Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, взяла із стелажів з товаром: дезодорант «WOLFTHORN», об`ємом 150 мл., закупівельною вартістю 57 гривень 92 копійки, лосось філе х/к вагою 180 грам, закупівельною вартістю 107 гривень 40 копійок, вирізку свинячу вагову, вагою 1,868 кг., закупівельною вартістю 222 гривні 38 копійок, яку сховала до сумки, яка була при ній, що належить ТОВ „ФУДКОМ, пройшовши каси розрахунку покупців не розрахувавшись за даний товар, однак, не змогла довести свого злочинного умислу до кінця, з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана охоронцями магазину при спробі покинути торговий зал перед виходом з приміщення з викраденим майном, чим могла заподіяти вказаному товариству матеріального збитку на загальну суму 387,70 грн.

Не погоджуючись з вироком суду заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, просив його змінити через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та вважати засудженою ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільненою від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 4 КК України, а саме призначено покарання, яке не передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

Законом України від 22.11.2018 № 2617-VIII, який набрав законної сили 01.07.2020, внесено зміни до Кримінального Кодексу України, санкцію ч. 1 ст. 185 КК України змінено наступним чином: розмір покарання у виді штрафу, яке передбачалось у розмірі від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, збільшено до розміру від 1000 до 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто внесеними змінами посилено кримінальну відповідальність в частині призначення покарання у вигляді штрафу.

Кримінальний проступок ОСОБА_8 вчинено 21.10.2020, тобто після набрання чинності вказаним законом, призначення покарання у виді позбавлення волі не передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, найбільш суворим видом покарання за ч. 1 ст. 185 КК України є обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури та просила її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, за який вона засуджена, відповідає фактичним обставинам справи, встановленим органом досудового розслідування, та ніким не оспорюється.

Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченої за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України за згодою учасників розглянув кримінальне провадження у спрощеному провадженні.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання, є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 3 ст. 5 КК України встановлено, що Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із звільненням від його відбування, на підставі ст. 75 КК України, хоча покарання у виді позбавлення волі не було передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України на час вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, 21.10.2020 року.

Станом на 21.10.2020 діяла редакція ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), санкція якої не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Санкція ч.1 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009) передбачала покарання, в тому числі, і у виді позбавлення волі. Вказана редакція діяла до 01.07.2020, тобто до набрання Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 чинності, яким внесено зміни до санкції ч.1ст.185 КК України та визначено покарання у виді штрафу від 1000 до 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Тобто призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, суд першої інстанції не врахував положення ст. 4 КК України та безпідставно застосував санкцію ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції № 1449-VI від 04.06.2009), який у даному випадку не підлягав застосуванню, оскільки він погіршує становище обвинуваченої.

Таким чином суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КК України є підставою для зміни вироку Уманського міськрайонного суду від 21.12.2020 в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 ..

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду від 21.12.2020 слід змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, а саме: визначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), із звільненням від його подальшого відбування на підставі ст. 75 КК України.

В решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2020 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.2 ч.1 ст. 407, ст. 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати засудженою ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді