Справа №761/9390/21. Провадження №11-кп/824/2839/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

12 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0000399, внесеному до ЄРДР 01.02.2021 року, ухваленим щодо обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася у с. Пилиповичі Бородянського району Київської області, з незакінченою загальною освітою, непрацюючої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 79 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 відповідні обов`язки.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, яка народилася у с. Пилиповичі Бородянського району Київської області, без освіти, непрацюючої, маючої на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимої,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 79 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 відповідні обов`язки.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне

правопорушення вчинене за таких обставин.

01.02.2021 року у невстановлений час та місці обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вступили у злочинну змову, домовившись між собою про відкрите викрадення майна громадян. З цією метою вони розробили злочинний план, який полягав у тому, що обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи в центральній частині міста Києва, має знайти особу та у подальшому почати з нею розмову, попросивши милостиню та дізнавшись, що у особи є цінні речі, відкрито ними заволодіти, а обвинувачена ОСОБА_8 у цей час має спостерігати за навколишньою обстановкою та у разі появи сторонніх осіб, повідомити про це обвинувачену ОСОБА_7 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 01.02.2021 року приблизно о 12 год. 40 хв. обвинувачена ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з обвинуваченою ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення майна громадян, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , звернули свою увагу на раніше незнайомому їм потерпілу ОСОБА_10 , яка стояла та палила біля входу до другого підїзду будинку. Вважаючи, що у неї можуть бути цінні речі, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирішили ними заволодіти. Після чого, діючи відповідно до умов раніше розробленого злочинного плану, 01.02.2021 року, близько 12 год. 45 хв., обвинувачена ОСОБА_8 залишилась стояти на недалекій відстані та спостерігати за навколишньою обстановкою, а у разі появи працівників поліції чи інших осіб, які б могли їх затримати, повідомити про це обвинувачену ОСОБА_7 . У свою чергу обвинувачена ОСОБА_7 підійшла до потерпілої ОСОБА_10 та звернулась до неї з проханням надати їй цигарку і попросила милостиню. Потерпіла ОСОБА_10 погодилась та, відкривши свою сумку, дістала звідти 20 грн. і передала їх обвинуваченій ОСОБА_7 . У подальшому обвинувачена ОСОБА_7 , з метою виявлення місця збереження гаманця потерпілої, під вигаданим приводом попросила її дати меншу суму і меншими купюрами. Потерпіла ОСОБА_10 нічого не підозрюючи, дістала з сумки свій гаманець червоного кольору та відкривши його дістала звідти грошові кошти і дала обвинуваченій ОСОБА_7 4 грн., при цьому продовжила тримати в руках свої грошові кошти купюрами номіналом 500 грн. та 50 грн. У цей час обвинувачена ОСОБА_7 різким ривком вирвала з рук потерпілої ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 550 грн., після чого побігла до обвинуваченої ОСОБА_8 , з якою вони разом швидкою ходою направилися у напрямку вулиці Богдана Хмельницького у м. Києві.

Проходячи по вулиці Лисенка в сторону вулиці Богдана Хмельницького в м. Києві обвинувачена ОСОБА_7 передала своїй спільниці обвинуваченій ОСОБА_8 відкрито викрадені у потерпілої ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 574 грн., які остання поклала їх до своєї кишені.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрито викрали грошові кошти, які належать потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 574 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених; вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі кожній. На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік кожній, якщо вони протягом визначеного іспитового строку не вчинять нового кримінального правопорушення і виконають покладені на них обов`язки, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

У поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прокурор зазначає, що місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме положення ст. 79 КК України, внаслідок чого незаконно покращив становище обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

На думку апелянта, суд першої інстанції незаконно звільнив обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за умови невчинення протягом іспитового строку виключно злочинів, в той час як відповідно до ч. 6 ст. 79 КК України однією з умов звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням є невчинення нового кримінального правопорушення, поняття якого є ширше, ніж поняття злочин, оскільки включає в себе не тільки злочини, а й кримінальні проступки.

Позиції учасників апеляційного провадження

Обвинувачені та захисники, про час, день та місце розгляду провадження повідомлені належним чином, будь-яких клопотань щодо неможливості свого неприбуття до суду апеляційної інстанції не надали, у зв`язку з чим колегія суддів, відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливим проводити судовий розгляд у відсутність обвинувачених та захисників.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційній скарзі першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_9 , який частково підтримав апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність їх вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Не оспорюється прокурором також вид та міра призначеного обвинуваченим покарання.

Що стосується доводів, наведених у апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_6 відносно неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та положень ст. 79 КК України, оскільки місцевий суд звільнив обвинувачених від відбування призначеного покарання з умовою не вчинення протягом іспитового строку виключно злочинів, хоча застосоване законодавцем у ч. 6 ст. 79 КК України поняття кримінальне правопорушення є ширшим за злочин, оскільки включає також і кримінальні проступки, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх обґрунтованими та з ними погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 79 КК України, якщо засуджена вчинила в період іспитового строку нове кримінальне правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього кодексу.

Положеннями ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, відтак поняття кримінального правопорушення є ширшим ніж злочин.

Разом з тим, як вбачається з вироку, суд звільнив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання із умовою, якщо вони протягом визначеного судом іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов`язки.

Відтак, доводи прокурора в частині неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме умови звільнення від відбування призначеного покарання - не вчинення протягом іспитового строку нового злочину, що не передбачено законом, колегія суддів вважає слушними.

Отже, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, неправильно застосував кримінальний закон (ст. 79 КК України).

Колегія суддів вважає, що зміна в резолютивній частині вироку суду умови звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від призначеного покарання, а саме "злочину" на "кримінальне правопорушення" жодним чином не погіршить становище обвинувачених, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, цей вирок суду першої інстанції не може залишатися в силі та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України підлягає зміні в частині призначеного покарання, а са ОСОБА_7 ння ОСОБА_8 Л.Ф. та Чоботар К.Г. від призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 2, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської ОСОБА_6 тури Нагальнюка Р.В., задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000399, внесеному 01.02.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслід ОСОБА_7 кої ОСОБА_8 нстанції Геннадіївни за ч. 2 ст. 186 КК України, з м і н и т и в частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 ську Любов Федорівну засудженою за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 79 КК ОСОБА_7 ську Любов Федорівну від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК У ОСОБА_7 ську Любов Федорівну обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти їм же про зміну місця проживання та роботи.

Вважати засудженою за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 79 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК У ОСОБА_8 нстанцію Геннадіївну обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти їм же про зміну місця проживання та роботи.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

В. В. Д з ю б і н ОСОБА_12 В. Р. Ш р о л ь