Справа № 199/1641/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого у ТОВ «Нова Пошта», неодруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-05.06.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком на 1 рік.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке надійшло до суду 09.03.2021 року, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у тому, що він, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 20.01.2021 року приблизно о 21:30 годині перебував разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля буд. АДРЕСА_2 , де побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котрий прямував йому назустріч, розмовляючи по мобільному телефону, та на плечі якого висіла сумка чорного кольору.

У той же час, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_5 заробити грошових коштів шляхом відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: мобільним телефоном та наплічною сумкою чорного кольору, які мав при собі ОСОБА_10 .. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме майном, що належить ОСОБА_10 , реалізуючи який дав свою добровільну згоду, тим самим вступив в попередню змову з ОСОБА_9 , при цьому розподіливши ролі між собою.

Так, 20.01.2021 року приблизно о 21:35 годині ОСОБА_9 , відповідно відведеної йому ролі, підійшов до ОСОБА_10 та перебуваючи у безпосередній близькості обличчям до потерпілого, кулаком своєї правої руки наніс один удар в область правого ока потерпілого.

У свою чергу, ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи у групі з ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, в той же час, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 , відповідно до відведеної йому ролі, знаходячись позаду потерпілого, схопив рукою за капюшон куртки, яка була одягнена на останньому та потягнув на себе. Від вказаних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_10 не втримав рівновагу та впав з висоти власного зросту, спиною на проїжджу частину дороги. Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи стояти зліва від лежачого на землі ОСОБА_10 , наніс не менше двох ударів своїми ногами взутими у черевики, в область живота та голови потерпілого, чим завдав йому фізичного білю.

Від отриманих ударів ОСОБА_10 випустив з руки на землю наявний в нього мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» 8А» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_9 , в той же час та місці, стоячи біля лежачого на землі ОСОБА_10 , умисно, вчиняючи корисливий злочин, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілого та оточуючих, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, відкрито викрав із землі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» 8А» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить останньому.

У цей же час, ОСОБА_9 , застосовуючи фізичну силу рук, утримуючи потерпілого за голову, притис його до землі тим самим подолав його бажання до опору. Далі ОСОБА_9 , продовжуючи утримувати ОСОБА_10 , скористався тим, що останній не взмозі чинити супротив, обома руками зняв із потерпілого наплічну сумку чорного кольору, в якій знаходилось майно потерпілого, а саме: документи, ключі та судок харчовий (наплічна сумка, документи, ключі та судок харчовий матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_10 не становлять).

Доводячи спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, до кінця, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 , утримуючи при собі викрадені речі, зник із місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 відповідно висновку експерта №189е спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній повіці правого ока. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, на підставі: п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №339 від 26.01.2021, ОСОБА_5 вказаними діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2600 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

21.01.2021 року даний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055, правова кваліфікація ч.2 ст.186 КК України.

04.03.2021 року у порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-заявою про вчинення кримінального правопорушення від заявника ОСОБА_10 від 20.01.2021 року;

-протоколом огляду місця події від 20.01.2021 року;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 21.01.2021 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за участю потерпілого ОСОБА_10 від 21.01.2021року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 від 04.02.2021 року;

-протоколом перегляду відеозапису за участю потерпілого ОСОБА_10 від 05.02.2021 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.01.2021 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21.01.2021 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за участю свідка ОСОБА_13 від 21.01.2021 року;

-копією договору про надання фінансового кредиту під заставу № dp-27/51239/0 від 20.01.2021 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 23.02.2021 року;

-висновком судово-медичного експерта №189е; висновок судово-товарознавчого експерта №339;

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки останній, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, може переховуватися від органу слідства, прокуратури та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих ( п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий корисливий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, знаючи про відповідальність передбачену санкцією інкримінованого йому кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування, продовжити вчинювати аналогічні кримінальні правопорушення, не працевлаштований, а також зважаючи на те, що не може бути застосовано до останнього інші менш суворі запобіжні заходи згідно п.1-4 ч.1 ст. 176 КПК України, бо інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків, передбачених чинним законодавством, та забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, у тому числі вироку суду, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового слідства, слідчий просила застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував та просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований у ТОВ «Нова Пошта».

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, оскільки підозрюваний офіційно працевлаштований, має стійкі соціальні зв`язки, проживає та зареєстрований разом з братом та батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а також має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання, надані слідчим матеріали, ознайомившись із наданими у судовому засіданні характеризуючими матеріалами, які надав захисник ОСОБА_6 , якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , вважаю відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи із наступного.

Відповідно до Витягу з ЄРДР за №0000055 внесені відомості про те, що ОСОБА_9 , 21.01.2021 року приблизно о 21:30 годині, разом із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля буд. АДРЕСА_2 , побачив раніше йому знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито заволоділи його мобільним телефоном потерпілого марки «Xiaomi Redmi 8А» з IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , та чоловічою сумкою.

04.03.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

09.03.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 КПК України).

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Так, вказана норма забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її волі.

Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року), "Белевицький проти Росії" (п.п.111-112 рішення ЄСПЛ від 1 березня 2007 року) зазначено, що слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слідчому судді, суду при розгляді відповідного питання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним з найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема йдеться про застосування домашнього арешту), у багатьох випадках навіть не розглядається.

Європейським судом з прав людини у справах «Вемгофф проти Німеччини», «Летельєр проти Франції», «Смирнов проти Росії» визначено, що тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушення громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Однак всупереч викладеному, органом обвинувачення не надано жодних вагомих доказів, які б посвідчували факти можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення дій для перешкод кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, суд згідно з вимогами ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який не досяг пенсійного віку та не має підтверджених медичними документами тяжких або хронічних захворювань;

4) відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців;

5) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи;

6) відсутність відомостей про негативну репутацію підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного, який не має постійного джерела доходу;

8) відсутність відомостей про недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше.

Європейським судом зазначається, що у всіх випадках, коли ризик ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року).

У той же час, під час розгляду клопотання, не доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам. Доказів необхідності застосування до підозрюваного саме найсуворішого запобіжного заходу і неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, прокурором не наведено.

Водночас, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , офіційно працевлаштований у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, ч.4 ст.194, ст.ст. 195, 196, 197, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло у період часу з 22-00 години до 06-00 години, без дозволу слідчого, прокурора або суду строком до 09.05.2021 року.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок прибувати до слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за першою вимогою.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 09.05.2021 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження ВП №1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 12 березня 2021 року о 10-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1

11.03.2021