1Справа № 335/2548/21 1-кс/335/1865/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, не працюючого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
24.03.2021 року до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2021 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами, діючи в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори», маючи умисел на незаконне виробництво та зберігання психотропних речовин з метою подальшого збуту, діючи умисно, знаходячись в дачному будинку на земельній ділянці АДРЕСА_2 на території садового товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Українського товариства сліпих, за адресою: Запорізька обл., Запорізькій р-н, с. Малокатеринівка, вул. Юності, 26, при невстановлених слідством обставинах, шляхом змішування невстановлених інгредієнтів незаконно виготовив психотропну речовину «метамфетамін», який у рідкий формі перелив до полімерної пляшки та з метою подальшого збуту поклав до салону автомобіля «BMW 320D», в кузові чорного кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який перебував під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
22.03.2021 року під час проведення санкціонованого обшуку на передньому пасажирського сидіння в салоніавтомобіля «BMW 320D», в кузові чорного кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » було вилучено вищезазначену полімерну пляшку з рідиною, яка згідно висновку судової хімічної експертизи, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 41,7475 г, в перерахунку на основу, що відповідно до Наказу міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» є особливо великим розміром, яку він діючи умисно, незаконно зберігав з метою збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне виробництво та зберігання з метою збуту психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
22.03.2021 року за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
23.03.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом обшуку автомобілю «BMW 320 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 23.03.2021 року;
- протоколом обшуку будинку на земельній ділянці АДРЕСА_3 ;
- протоколом обшуку від 22.03.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ;
- висновком судової хімічної експертизи № СЕ-19/108-21/3759-НЗПРАП від 23.03.2021 року;
- протоколом про результати аудіо-відео контролю за особою ОСОБА_5 від 18.02.2021 року;
- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 21.10.2020 року.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на свідків;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а відсутність постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, свідчить про можливість підозрюваного ОСОБА_5 без перешкод залишити своє місце проживання.
Крім цього, ОСОБА_5 вчинив вказаний злочин за попередньою змовою з невстановленими особами, які на даний час залишаються невстановленими, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 може перешкоджати встановленню інших співучасників вчинення вказаних правопорушень, що є ризиками, передбаченими п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий просить взяти до уваги те, що знаходячись на свободі ОСОБА_5 зможе незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може продовжити свою злочину діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у та вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, не одружений, дітей на утриманні не має, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не можливо.
Окрім цього, відсутні особи, які могли б поручитися за ОСОБА_5 , щодо виконання останнім покладених на нього обов`язків.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 року, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків.
На думку сторони обвинувачення зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, слідчий просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні слідчий та прокурор вимоги даного клопотання підтримали та просили його задовольнити, при цьому зазначили, що стосовно підозрюваного існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та може незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання та обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши думку слідчого та прокурора, які клопотання підтримали та просили задовольнити, з`ясувавши міркування захисника, яка заперечувала щодо задоволення поданого клопотання, думку підозрюваного, який підтримав позицію свого захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
22.03.2021 року ОСОБА_5 затримано відповідно до ст. 208 КПК України.
23.03.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені слідчим до клопотання.
Обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими.
Водночас, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, який раніше не судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину не одружений, не має на утриманні дітей, не має зареєстрованого місця проживання, відсутність у його міцних соціальних зв`язків, не має сталого джерела доходів, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування, його роль у інкримінованому злочині.
Окрім того враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.
Об`єктивних даних про медичні протипоказання перебування ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятора немає.
Окрім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що у випадку обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 фактично повернеться в середовище, де і був вчинений злочин, який інкримінується останньому.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Ці злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.
Згідно з ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Відповідно до протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_5 затримано 22.03.2021 року о 15.00 год., тому строк тримання під вартою необхідно обчислювати з вказаної дати та години.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пунктом 5 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Вказана норма закону про право суду не визначати заставу при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою набрали чинності з 31.12.2020 року.
За таких обставин, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 клопотання слідчого необхідно задовольнити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» до 20.05.2021 року включно, який обчислювати з 22.03.2021 року, без визначення розміру застави.
Визначити строк дії ухвали до 20.05.2021 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24.03.2021 року.

Повний текст ухвали виготовлено 25.03.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1