Справа № 686/4360/21
Провадження № 1-кс/686/2081/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги вказує, що 05.02.2021 ним було надіслано на адресу Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому заяву про вчинення суддею Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, однак станом на 15.02.2021 відомості по заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим внесені не були.

З огляду на наведені обставини скаржник просить зобов`язати слідчого Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому зареєструвати відомості по заяві ОСОБА_3 від 05.02.2021 про вчинення суддею Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України за фактом умисного невиконання ухвали суду, що набрала законної сили, службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище та розпочати досудове розслідування.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав повністю, пояснивши, що підтримує усе зазначене ним в скарзі та просив її задовольнити.

Представник органу досудового розслідування, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на наведені обставини, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності уповноваженої особи органу досудового розслідування.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в її задоволенні з таких підстав.

Із наданих матеріалів слідує, що ОСОБА_3 звернувся із заявою від 05.02.2021 до ТУ Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, яка була зареєстрована 08.02.2021 за № В-555, в якій вказав на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України суддею Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_4 Вбачав можливе вчинення злочину в тому, що в.о. голови суду, суддя ОСОБА_4 , який розглядав цивільну справу № 723/419/19 та ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованості за договором позики від 12.11.2007 року в сумі 28 000 000 євро., не досліджуючи при цьому оригіналів договорів позики, проігнорував ухвалу суду, яка є обов`язковою до виконання. Зокрема, вказав, що надав оригінал справи, тоді як витребовувані відомості знаходяться на електронній пошті суду, а не в справі.

10 лютого 2021 року Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Хмельницькому направлено ОСОБА_3 листа №В-555/14-01-01-21, яким йому фактично відмовлено у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР у зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями частини 1ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Диспозицією статті 382 КК України передбачено притягнення до кримінальної відповідальності за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Отже, за змістом ст.382 КК України вказаний злочин може бути вчинено виключно у разі невиконання рішення суду за наявності прямого умислу суб`єкта, на якого покладено обов`язок щодо виконання рішення суду. Зазначені ж у заяві ОСОБА_3 обставини не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і що описані в ньому факти потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Відповідно до висновку ВС, викладеного у постанові від 14.05.2019 у справі №319/841/16-к об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає активну протидію службової особи, наділеної законом певними повноваженнями щодо реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації.

Однак, ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.08.2020 р. у справі № 727/788/20 про витребування доказів була виконана в.о. голови Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_4 шляхом направлення повідомлення на адресу судді Шевченківського районного суду м. Чернівці, про що свідчить супровідний лист від 21.08.2020 за вих.№15693/20, а тому вказані дії не можна розцінювати як відмову, перешкоджання або ухилення від виконання ухвали, оскільки вказане судове рішення не було проігнороване її виконавцем та не створено перепон для його виконання. Незгода скаржника із способом виконання ухвали або наданою відповіддю не свідчить про її умисне невиконання в.о. голови Сторожинецького районного суду Чернівецької області та не утворює об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.

Окрім того, відповідно до ч. 8 ст. 84 ЦПК України неподання доказів з причин, визнаних судом неповажними може бути підставою для застосування до особи заходів процесуального примусу, передбачених ЦПК України.

За таких обставин, вважаю, що заява ОСОБА_3 не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за відповідними статтями Кримінального кодексу України. У тексті заяви не зазначено відомостей, які б вказували на їх злочинний характер, а тому неможливо зробити висновок про те, що у цій заяві містилось повідомлення про вчинення злочину.

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення повного тексту рішення.

Повний текст ухвали проголошено 12.03.2021.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1