КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/5079/21 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2685/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є безпідставною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Дослідження доводів сторони захисту та матеріалів кримінального провадження судом було здійснено поверхнево, без урахування всіх доказів, що були зібрані у ході досудового розслідування кримінального провадження.
Апелянт вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , є незаконним та необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.ст. 276, 277, 278 КПК України, а тому підлягає скасуванню. Стороною обвинувачення не було забезпечено надання матеріалів кримінального провадження до суду, що на думку сторони захисту, свідчить про зловживання процесуальними правами та грубе порушення права на захист.
Також апелянт зазначає, про відсутність доказів на підтвердження об`єктивної сторони кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування не здійснено дій направлених на перевірку показів свідків та потерпілого, не усунення протиріч між ними у кримінальному провадженні перешкоджають об`єктивності проведення досудового розслідування. Матеріали кримінального провадження не містять доказів якими встановлено та перевірено,суттєві обставини кримінального правопорушення, зокрема в частині, що стосуються механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. На момент повідомлення про підозру ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні не було проведено судово-медичну експертизу, однак вона була проведена у подальшому ході досудового розслідування проте вказаний доказ жодним чином не встановлює механізм спричинення тілесного ушкодження отриманого ОСОБА_9 , не дає відповідь на питання стосовного можливого самоспричинення, та жодним чином не вказує на особу якою могло бути здійснено відповідні дії.
Крім того апелянт вказує, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по теперішній час слідчим не було здійснено дій направлених на забезпечення проведення слідчих дій за участю самого ОСОБА_7 . Стороною обвинувачення у кримінальному провадженні не вжито всіх заходів направлених на об`єктивне з`ясування всіх обставин події, що мали місце 19.12.2020, а саме: не встановлено остаточне коло осіб, що були учасниками події; не встановлено характер дій кожного з її учасників; не встановлено причини конфлікту; не встановлено хронологію конфлікту; не встановлено характер та механізм тілесних ушкоджень отриманих окремими учасниками у ході конфлікту; не встановлено наявність можливого знаряддя спричинення тілесного ушкодження; не підтверджено безпосередню причетність ОСОБА_7 , як особи, що скоїла кримінальне правопорушення. Матеріали кримінального правопорушення не містять доказів на підтвердження фактичних обставин викладених у тексті підозри ОСОБА_7 від 23.12.2020.
Також апелянт звертає увагу на порушення процесу (порядку) повідомлення про підозру, оскільки письмове повідомлення про підозру від 23.12.2020 відносно ОСОБА_7 , не містить підпису підозрюваної особи, а також підпису її захисника, що підтверджував би факт вручення повідомлення про підозру. Шляхом рукописного тексту на вказаному документі зазначено, що у присутності понятих 23.12.2020 у приміщенні КМКЛ №18 ОСОБА_7 , відмовився від отримання письмового повідомлення про підозру. Ознайомившись з відеозаписом на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_7 від отримання письмового повідомлення про підозру, стороною захисту встановлено, що неможливо ідентифікувати осіб, що приймають участь у процесуальній дії, а одна з осіб на прохання особи, що проводить процесуальну дію, назвати себе, відмовляється та фактично не називає свої анкетні дані. Вказана обставина позбавляє можливості об`єктивного встановлення факту присутності конкретної особи під час проведення певних дій у кримінальному провадженні. Дані учасників процесуальної дії не підтверджені документами, що встановлюють особу. ОСОБА_7 під час здійснення процесуальної дії відповідні права роз`яснені не були. Так само не роз`яснено взагалі суті процесуальної дії, що відбувається. Адже до 23.12.2020 ОСОБА_7 жодним чином не був залучений слідчим під час досудового розслідування для проведення слідчих дій. Попередньо викликів та повідомлень у кримінальному провадженні щодо необхідності з`явитись для проведення слідчих або процесуальних дій не отримував.
Крім того, ОСОБА_7 на запитання щодо бажання отримання копії письмового повідомлення про підозру, вказує про незадовільний стан здоров`я та необхідність забезпечення йому правової допомоги. Вказані обставини так само було проігноровано слідчим, що у сукупності з іншими процесуальними порушеннями вказують на недотримання вимог порядку здійснення повідомлення про підозру особі.
В судове засідання підозрюваний та його захисник не з`явилися, від адвоката ОСОБА_6 , надійшла заява про проведення розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року у його відсутність. Також в заяві зазначив, що доводи викладені в апеляційній скарзі він підтримує в повному обсязі. З урахуванням викладеного та думки прокурора щодо даної заяви, який не заперечував, щодо розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року, без участі захисника та вимог ст. 405 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, про можливість проведення судового розгляду у відсутність адвоката ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та зазначив, що досудове розслідування в кримінальному провадженні закінчено та обвинувальний акт спрямовано до суду для розгляду по суті, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
ОСОБА_7 23.12.2020 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Адвокат зазначив, що повідомлення про підозру є незаконним, необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 276, 277, 278 КПК України. Органом досудового розслідування не підтверджено жодним доказом обєктивну сторону кримінального правопорушення, покази свідків містять протиріччя щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, працівниками поліції не були проведені поверхневі огляди учасників подій з метою виявлення доказів, не здійснено освідування, не зясовано механізм вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, захисник зазначив, що на момент повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не було проведено судово-медичну експертизу, а отже не встановлений характер та тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_9 ,слідчим не вчинено всіх належних заходів для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, у задоволенні клопотань сторони захисту про проведення слідчих дій було відмовлено.
Також як на підставу для скасування повідомлення про підозру адвокат ОСОБА_6 послався на відсутність підпису підозрюваного та його захисника, на відеозаписі про відмову ОСОБА_7 від отримання повідомлення про підозру, не зафіксовано учасників процесуальної дії, що приймали участь у її проведенні.
За результатами розгляду скарги адвокат ОСОБА_6 просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КПК України.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановила, що на підтвердження обґрунтованості підозри до матеріалів кримінального провадження долучені: протокол допиту потерпілого, протокол огляду місця події від 20.12.2020 р., протокол впізнання по фотознімкам за участю потерпілого, протокол допиту свідка ОСОБА_10 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , протокол допиту свідка ОСОБА_12 , протокол допиту свідка ОСОБА_13 .
Посилання захисника на неузгодженість у показах свідків, відсутності на момент повідомлення про підозру висновку судово-медичної експертизи стосується оцінки доказів на предмет їх належності, допустимості і достатності для визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення та доведеності її вини, а тому не можуть бути оцінені на даній стадії.
Враховуючи наявність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, дотримання органом досудового розслідування порядку повідомлення про підозру, слідчий суддя прийшла до висновку, про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , в зв`язку з чим скаргу не задоволено.
Дане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положеньст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 дотримано вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.
Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Статтею 3 КПК України визначено терміни, які вжито в цьому Кодексі.
Так, відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК України кримінальним провадженням визнається досудове розслідування та судове провадження.
Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, окрім іншого, направленням до суду обвинувального акту.
Положення пункту 24 частини 1 статті 3 КПК України визначають, що судовим провадженням визнається кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Отже, з аналізу вказаних положень КПК України можна дійти висновку про впорядкованість кримінального провадження, його стадійність, що в свою чергу, обумовлює встановлений порядок вчинення процесуальних дій на кожній стадії.
Зокрема, нормами глави 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» визначено як перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскарженні «під час досудового розслідування» (стаття 303 КПК України), так і перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені «під час досудового розслідування», зокрема, ухвали про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (стаття 309 КПК України).
Використання в цій главі КПК України словосполучення «під час досудового розслідування» дає підстави стверджувати про те, що вказані дії, в тому числі апеляційне оскарження ухвал слідчого судді, може здійснюватися виключно на стадії досудового розслідування, тобто до направлення обвинувального акту до суду.
Передбачені процесуальними нормами обмежені строки досудового розслідування обумовлюють необхідність термінового вирішення питань під час досудового розслідування, у зв`язку з чим КПК України встановлює скорочені строки розгляду заяв та скарг на даній стадії, в тому числі апеляційних скарг на ухвали слідчого судді. Зазначене зумовлене необхідністю оперативного здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні саме на стадії досудового розслідування, виходячи з засад цієї стадії провадження. Закінчення ж цієї стадії завершує здійснення функції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, яка реалізується слідчими суддями та судами апеляційної інстанції в порядку оскарження ухвал слідчих суддів, з чим відповідно відпадає необхідність в оперативності такого судового контролю.
У разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в том числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду.
Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.
Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.
Вказане дає підстави для висновку, що статтею 309 КПК Україниобмежено апеляційний перегляд ухвал слідчого судді такою умовами як, вид ухвали слідчого судді та стадією кримінального провадження (під час досудового розслідування).
Отже розгляд і вирішення питань, передбачених главою 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», як і перегляд судових рішень, прийнятих за результатами такого розгляду, можуть відбуватися лише під час досудового розслідування, і мають бути припиненими із закінченням стадії досудового розслідування, оскільки невиконання цих вимог може призвести до порушення принципу правової визначеності через вирішення тотожного питання різними судами однієї інстанційності в тому ж кримінальному провадженні.
Відтак, суд апеляційної інстанції не має процесуальної можливості розглядати по суті доводи апеляційної скарги на судове рішення слідчого судді після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, незважаючи на факт призначення апеляційного розгляду скарги. Відтак доводи про які зазначає, адвокат ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 309, 304, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року, - залишити без зміни, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4