У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000420, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2021 року відносно
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Прибужжя Доманівського району Миколаївської області, зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9 ,
обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,
захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_8
потерпіла ОСОБА_10 ,
представника потерпілої ОСОБА_11 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2021 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 завдану їй моральну шкоду в сумі 7 000 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_10 відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 вимагає скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 .
Цивільний позов ОСОБА_10 в частині стягнення на її користь з ОСОБА_7 моральної шкоди залишити без розгляду.

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 , з посиланням на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, наголошував на тому, що його підзахисна діяла в межах необхідної оборони та втрутилась у конфлікт між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , з метою захисту останньої, що виключає злочинне діяння з її боку.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 вважав, що висновки суду першої інстанції про доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, ґрунтуються на припущеннях сторони обвинувачення та показаннях потерпілої і свідків, які перебувають у неприязнених стосунках із її підзахисною.
Більш того, матеріали кримінального провадження містять суттєві розбіжності між показаннями та письмовими доказами, зокрема висновком комісійної експертизи № 10-К від 21.01.2021 р., які не були усунуті під час досудового розслідування та судового розгляду.
В той же час, судом безпідставно прийнято до уваги протокол слідчого експерименту, за участю потерпілої ОСОБА_10 від 18.03.2019 р., оскільки він є фактичним повторним допитом останньої, що, згідно із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.09.2020 р. у справі № 740/3597/17, свідчить про його недопустимість.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційні скарги представник потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11 просить апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

28.02.2019 р. приблизно о 10.20 год. за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, на території КП «Вознесенський ринок», біля контейнерів № 248-249, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник конфлікт, внаслідок чого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , реалізуючи який, ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до ОСОБА_10 , умисно нанесла один удар правою рукою в область лівої скроневої частки голови останньої, який завдав фізичного болю ОСОБА_10 і не спричинив тілесних ушкоджень.
В цей час, у ОСОБА_5 , яка знаходилась неподалік від місця конфлікту, та бачила, що відбувається, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , реалізовуючи який, ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_10 , та на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, схопила останню лівою рукою за волосся, після чого нанесла один удар правою рукою в область потилиці ОСОБА_10 , спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в ділянці потилиці, що підтверджується наявністю набряку м`яких тканин, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених та захисників, які не підтримали апеляційні скарги і заявили клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотань, потерпілу та її представника, які заперечували проти задоволення клопотань, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Санкціями ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України передбачені аналогічні покарання, а саме покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до 200 годин, або виправних робіт на строк до 1 року.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України, вказані кримінальні правопорушення відносяться до категорії кримінальних проступків, за вчинення яких передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Згідно з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 р. у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_7 та захисник обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 заявили клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення їх до кримінальної відповідальності. Обвинувачена ОСОБА_5 та захисник обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 вказані клопотання підтримали.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України, вчинені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 28.02.2019 р., тобто на день розгляду апеляційної скарги минуло понад два роки та останнім днем можливого притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності було 28.02.2021 р.
При цьому, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що після вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинувачені ОСОБА_5 або ОСОБА_7 ухилялись від досудового розслідування або суду, вчинили новий злочин.

За наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що строк давності притягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності сплинув 28.02.2021 р., а відтак, клопотання обвинувачених про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.
Встановивши у судовому засіданні під час апеляційного розгляду наявність підстав для звільнення осіб від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків даності, за згодою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 апеляційний суд вважає за необхідне, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження № 0000420 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_7 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення їх до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 підлягають задоволенню частково, як такі, що містили вимоги про скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 49, 74 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2021 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , скасувати.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, закрити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3