Справа № 308/2072/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , у відсутності учасників судового розгляду, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/99/21 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22. 02. 2021.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду - у нічний період доби з 22 год. по 07 год., щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , фактично мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 1 ст. 286 КК України.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_5 покладено обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою. Строк дії ухвали встановлено до 19. 04. 2021 включно.
Клопотання подане до суду слідчий обґрунтував тим, що в провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000037 від 16. 01. 2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15. 01. 2020 близько 18 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Тюльпанів в м. Виноградів, у напрямку вул. Станційна в м. Виноградів, біля будинку № 95 по вул. Тюльпанів у м. Виноградів, не врахував дорожню обстановку, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на праве узбіччя дороги по ходу свого руху, де допустив наїзд на ОСОБА_8 , яка рухалася по узбіччю у попутному з ним напрямку руху, штовхаючи праворуч від себе велосипед.

-2-

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у виді: синця шкірних покровів правого плеча в середньо-верхній третині по передньо-зовнішній поверхні, які згідно п. 2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17. 01. 1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності, закритого двохкісточкового перелому лівої гомілки зі зміщенням по ширині заднього краю великогомілкової кістки, які згідно п. 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17. 01. 1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, а саме отриманням середньої тяжкості тілесних ушкоджень пішоходом ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Окрім того, ОСОБА_5 вчинивши за вказаних обставин дорожньо-транспортну подію, внаслідок якої громадянка ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілій медичної допомоги та транспортування її до медичного закладу, хоча сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, після скоєння даного наїзду з місця пригоди зник, але через те, що не справився з керуванням свого транспортного засобу, здійснив наїзд на дерево, яке знаходилось на узбіччі дороги та на відстані біля 300 метрів від місця вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли вона сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.
Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий обґрунтував запобіганню спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній на виклики слідчого для проведення з ним слідчих дій не реагує та уникає вручення йому необхідних процесуальних документів; незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, та осіб, які володіють відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а також експерта і спеціаліста в кримінальному провадженні. Також слідчий звертає увагу на те, що ОСОБА_5 вину свою не визнає і навіть відмовився надати будь-які пояснення з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення й матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілими та свідками, та схиляти їх до зміни даних слідству показань, у зв`язку з чим інші більш м"які запобіжні заходи, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із домашнім арештом.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України, а тому наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків,
-3-

експерта та спеціаліста в кримінальному провадженні, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 22. 02. 2021, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість. Вказує на те, що з клопотання слідчого та доданого до нього повідомлення про підозру від 15. 01. 2021 в кримінальному провадженні, не вбачається, якими саме доказами підтверджується вчинення ним інкримінованих злочинів. Зазначає, що ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13. 03. 2021 скасовано накладений на підставі ухвали слідчого судді від 20. 01. 2021 арешт на транспортний засіб, який йому повернуто, що на його думку, спростовує пред`явлену йому підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України. До того ж стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні інкримінованих правопорушень. Окрім того, стороною обвинувачення не надано доказів того, що він має намір переховуватися від органу досудового слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, чи незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших осіб в кримінальному провадженні, а висновки слідчого судді з цього приводу ґрунтуються виключно на припущеннях. Вважає, що застосований відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту є невиправдано суворим, оскільки стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість пред`явленої підозри, а також не наведено достатніх підстав, які би свідчили, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК і стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного, захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 16. 01. 2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.
15. 01. 2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 22. 02. 2021, за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - домашній арешт у певний період доби, а саме з 22 по 07 год. до 19. 04. 2021 включно.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини, про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обгрунтовуються доводи клопотання про застосування цього запобіжного заходу.

-4-

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Із ухвали вбачається, що слідчий суддя врахував, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України та характеризуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , та дійшов до висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22 до 07 год. буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Колегія суддів вважає, що застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, оскільки врахував як наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень так і ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Правильність такого висновку у колегії суддів сумнівів не викликає.
Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

-5-

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до переконання, що прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо відсутності доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, колегія суддів зазначає, що слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 . Однак дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Разом із тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_5 на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінальних правопорушень, такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні, погодженому прокурором, ризиків та обґрунтованість пред`явленої підозри, є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо необґрунтованості пред`явленої йому підозри та необхідності відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту ще й через скасування накладеного арешту на автомобіль, належного йому, а відтак, і розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , були предметом розгляду слідчого судді і підстав для їх задоволення не встановлено.
Інших доводів, крім тих, які були перевірені слідчим суддею в ході розгляду клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, в апеляційній скарзі підозрюваного не наведено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою такою, що відповідає вимогам ст. 196 КПК України і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_5 не вбачає.

-6-

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22. 02. 2021 про обрання щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: