Справа № 404/6535/19
Номер провадження 1-кп/404/373/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2021 року Кіровський районний суду м. Кіровограда в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження №0004567 від 15.06.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, працюючого електромонтером станційного устаткування ПАТ «Укртелеком», з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , суд,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, за наступних обставин.

14.06.2019 року близько 19.00 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_4 перебував на дитячому майданчику неподалік приміщення Поліклінічного відділення №5 за адресою: м.Кропивницький, вул.Космонавта Попова, буд.9Б, де в цей час знаходився неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 разом із неповнолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В цей час між ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. В ході словесного конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел на завдання неповнолітньому ОСОБА_8 удару, який завдасть фізичного болю.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано ОСОБА_4 наблизившись спереду до потерпілого ОСОБА_8 наніс йому один удар кулаком правої руки в область живота останнього, чим завдав неповнолітньому ОСОБА_8 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Так, згідно висновку експерта №367 від 26.07.2019 року, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень у вигляді саден, синців, ран не описано, тому говорити про будь-які травматичні дії стосовно ОСОБА_8 не є можливим.

Допитаний в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України не визнав, так само як і заявлений потерпілою стороною цивільний позов. Показав, що він 15.06.2019 року біля 19.00 год. не перебував за місцем вчинення кримінального правопорушення. Додав, що 14.06.2019 року захищав свого сина під час конфлікту з неповнолітніми. Стверджує, що потерпілий здійснював «булінг» по відношенню до його сина. По суті висунутого обвинувачення пояснив, що 14.06.2019 року перебував вдома з дружиною. Син того дня пішов гратися на дитячий майданчик. Вже ввечері потерпілий зайшов брудний та мав слабкість. Запитали його «Що сталося?». На що син сказав, що хоче спати. Зрозуміли, що щось трапилось. Він його помив та переодягнув, після чого син розповів, що на нього напали хлопці ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , та ще один невідомий хлопець. Потім він попросив показати йому хлопців, які сиділи на каруселі. Там були ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . В подальшому син вказав на ОСОБА_11 , який бив його ногою по голові, та останній хотів тікати. Він намагався вести себе коректно. Він подивився, що багато людей, які відвертаються і йдуть по домівкам. Подумав, що свідків не знайде. Він запитав чому побили сина. На що ОСОБА_10 сказав, що не били, після чого ОСОБА_11 також сказав, що не бив. У нього не було підстав не вірити сину. Маючи відомості про збори після булінгу в школі. Пам`ятає, що він мав бути дуже обережний в своїх діях, та не говорив, що викличе поліцію. Коли йшли на майданчик, то забули телефон вдома. Вирішили повернутися додому. Відійшли від дітей на 4-5 м і почув в спину від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 : «Ви ним нічого не зробите». Принизили його в очах сина, та принизили його сина, тому він зупинився, щоб прийняти правильне рішення. Він мав прийняти дії для попередження злочину, щодо його сина, так як останній 1 вересня піде до школи. Вказав, що розраховував, що вони тікатимуть, коли він повернеться. Коли він повернувся їм на зустріч ОСОБА_8 був попереду, а за ним впритул стояв ОСОБА_10 , в цей час справа перебував ОСОБА_11 , які в подальшому рвонули хто куди. ОСОБА_9 до поліклініки, а ОСОБА_8 наштовхнувся ОСОБА_10 . Той його відштовхнув і побіг в бік дитсадка. ОСОБА_8 залишився напроти нього, дивився як «кролик на удава» та був наляканий. Він відійшов на 2-3 м від нього в сторону і оцінюючи ситуацію, вирішив не переслідувати їх, та вони пішли додому. Додав, що така ситуація була вперше, а тому хотів бачити місце злочину. Одразу поліцію не викликав. Не відповів суду чи наносив удар. Згадав, що ОСОБА_8 не хапав ні за руки, ні за ноги. В цей час стояв навпроти нього на відстані одного метру, коли хлопці розбіглися. Він не розмовляв із ОСОБА_8 та не говорив жодного йому слова. Коли стояв навпроти 15 20 секунд та десь так відійшов на 2-3 метри. Пам`ятає, що 2-3 хвилини думав, щ йому робити. Дав їм можливість. відчути себе в безпеці, тому він просто стояв. Після того як відійшов на 2-3 м від нього, а потім повернувся підійшов і поклав руку на плече, щоб розпочати конфлікт і довести до суду. Він хотів спонукати батьків прийти до нього з ОСОБА_12 . Тому він до доторкнувся до плеча ОСОБА_8 правою рукою. Казав «Ти бив Лешу?», на що останній відповів: «Не бив» Сказав йому потім «Ну вибач» і пішли з сином додому, він відштовхнув плече. Стверджує, що ОСОБА_8 на землю не падав. З упевненістю доводив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вводять в оману. ОСОБА_8 того дня взагалі не падав. Їх прислідували інші підлітки, коли вони йшли додому. Він весь час чув від сина тільки про ОСОБА_8 . Сказав дати по морді, а він сказав, що їх троє і він не може. Олексій з друзями малолітніми грався на майданчику. Один з яких злякався і втік звідти, так само як і інший пішов. ОСОБА_8 намагається маніпулювати дітьми та вчителями. як сказала йому класний керівник. З приводу «Ну вибач», то це був психологічний хід.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, крім показань самого обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України доводиться зібраними в кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами, обсяг та порядок дослідження яких визначений з урахуванням думки учасників судового провадження:
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що

вони грали на площадці. Назар і ОСОБА_13 хотіли пограти в доганялки та вирішили запросити ОСОБА_14 , який сидів на луноході. Міша його звав, але той не озивався, а потім ОСОБА_14 мовчки почав стукати ОСОБА_15 по голові. Прийшов з татом та вказав на нього. ОСОБА_16 вдарив його в обличчя. На що той запитав: «Чому ?» та сказав йому, щоб той не сипав пісок йому у очі. Подія сталася 14.06.2019 р. об 19:30 год. 21:00 год. Обвинувачений наніс удар правою рукою у живіт. Після чого він не міг нормально дихати на протязі 2 хвилини та погуляв 15 хв., та як у нього боліло та був синяк. Розповів матері, після чого вона написала заяву в міліцію. Він їздив у лікарню. Обвинувачений бив ще й ОСОБА_17 . Конфлікту з обвинуваченим не було.. До цього були конфлікти у школі. 14.06.2019 року він ОСОБА_14 не ображав. Вказав, що ОСОБА_14 бив ОСОБА_13 , а він його не чіпав.

Неповнолітній свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що батько ОСОБА_14 вдарив потерпілого. Між ОСОБА_14 і ОСОБА_11 був конфлікт. Міша вдарив ОСОБА_14 . Рукою штовхнув чи вдарив. Потім ОСОБА_14 пішов з майданчика. Через деякий час прийшов ОСОБА_14 та його батько. Обвинувачений поклав ліву руку на плече потерпілого, після чого вдарив його правою рукою кулаком у живіт. Пам`ятає, що обвинувачений питав «Що сталося ?», а потім вдарив потерпілого. Потерпілий стояв і казав: «Я тобі нічого не робив». ОСОБА_14 мовчав, а потім сказав, що це був ОСОБА_13 , батько пішов за ОСОБА_18 , але ОСОБА_13 був за пару метрів від нього і встиг втекти. Не знає чого підійшов до потерпілого і вдарив. Потерпілий жалівся, плакав, так як у нього болів живіт за який і тримався. Міша втік за 10 метрів від батька ОСОБА_14 , і весь час тримався на відстані. Вказав, що у нього були раніше конфлікти з ОСОБА_14 у школі. Батько приходив до школи і тягав його за вухо у класі. Він кричав: « ОСОБА_19 бити тільки дітей», коли вже відійшов після удару. ОСОБА_14 не ображали, крім конфлікта з ОСОБА_20 і ОСОБА_14 нічого не було. Більше конфліктів з ОСОБА_14 у нього не було. 14.06.2019 р. він був на вулиці та гуляв із ОСОБА_21 і ОСОБА_20 .

Неповнолітній свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_14 не спілкується. Точної дати не пам`ятає, однак відбувалось це влітку приблизно об 19.00 год. Грали в доганялки. Пам`ятає, що покликав ОСОБА_14 , той промовчав, а вони далі грали. Сіли біля лавки, і стояв в ту мить спиною до ОСОБА_14 . В цей час ОСОБА_14 підійшов зі спини та жбурнув у очі пісок та кинув образу. Він витер очі від піску, а той сміявся. На що він його наздогнав. Він відштовхнув останнього від себе, і той більше до нього не ліз та пішов додому. Пам`ятає, що вони сиділи на гірці приблизно 10-15 хв. Потім вийшов обвинувачений до них і сказав: « ОСОБА_22 це зробив ?» і ОСОБА_14 показав пальцем на нього і потерпілого. Батько ОСОБА_14 підійшов і вдарив потерпілого з кулака в область печінки, від якого потерпілий почав плакати. Батько ОСОБА_14 почав лізти і до нього (підходив). Після чого він хутко втік, коли той пішов до нього. Підійшов до ОСОБА_21 батько ОСОБА_14 та сів біля нього на шину і щось говорив, а потім пішов та вони розійшлися. ОСОБА_23 впав і почав задихатися. Пам`ятає, що той присів чи падав, точно вказати не зміг. До цього з ОСОБА_24 конфліктів не було. Того дня були ОСОБА_25 , ОСОБА_26 і ОСОБА_27 . Особисто у нього не було ніяких конфліктів, вони не ображали ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснила, що ніякого злочину не було. Подія трапилась 14.06.2019 року. Побили сина ОСОБА_14 . В якого скрізь був пісок, боліла голова та хотів спати. Напали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Приїхала поліція і потерпіла ОСОБА_12 , які обвинувачували у вчиненні злочину її чоловіка, який ні в чому не винен. На майданчику не була та самої події не бачила. ОСОБА_12 говорила, що її син боїться виходити на вулицю, але це не правда. Вони ображають її сина. Ще був конфлікт після 14.06.19 у ОСОБА_9 і ОСОБА_8 . Син увечері прийшов додому біля 20.30 год. Чоловік був вдома. У сина стався конфлікт на вулиці. Було погано та підозрювали струс мозку. Напали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . ОСОБА_11 він до цього не знав. Син з чоловіком разом пішли, та він показав хто його побив. Хвилин 15 як пішли знову на вулицю. Пам`ятає, що той не міг спати, але дуже хотів. Повернулися через 20 -30 хвилин, тоді як пішли о 20.45 год. Що відбувалося розповіли біля 21.00 год., коли вже повернулись додому, де і залишились. В цей день поліція приїхала до них о 22.30 год. із ОСОБА_29 . Чоловік вийшов з під`їзду, та його почали звинувачувати, що побив ОСОБА_30 . Після чого чоловік та син давали пояснення. Роз`яснили, що треба до лікарні. Вони звернулись 16.06.19 року, бо син лежав, у них був шок. 16.06.2019 року йому стало ще гірше, тому звернулись в дитячу обласну лікарню. В травмпункт не звертались. Пам`ятає, що оглядав травматолог та невропатолог в дитячій обласній лікарні. Сина оглянули та виявили набряк лівої брови над оком і синці. Вона їздила із сином разом в лікарню. Сина госпіталізували в дитячу обласну лікарню. Їм розповіли, що на майданчику на каруселі сиділи 3 хлопця. Після чого він запитав « ОСОБА_31 побили ОСОБА_14 ?». Потерпілий мовчав, а ОСОБА_9 , ОСОБА_10 сказали, що не били. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 обзивали обвинуваченого «схиблиним» та погрожували ОСОБА_14 роззібратися з ним у школі. Обвинувачений повернувся на зустріч, однак ОСОБА_9 втік, а ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зіштовхнувся, в цей час ОСОБА_8 залишився на місці, а ОСОБА_10 втік. Обвинувачений запитав у ОСОБА_8 чи бив та сказав, що ні він поклав ОСОБА_21 руку на плече і вибачився на російській мові. Ще підходили й інші. Коли ОСОБА_9 з ОСОБА_10 втекли, то підійшли ще й інші підлетіли .Не знає її там не було ОСОБА_10 штовхнув ОСОБА_21 і побіг, а ОСОБА_8 залишився. Конфлікт у сина в класі з 5 го класу. Син в школу майже не ходив та лікувалися на денному стаціонарі в дитячій лікарні, а потім в дитячій обласній лікарні. 14.06.2019 був наступний конфлікт, а між цим лікувався і до школи ходив не часто. Син скаржився на напади ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 .. Сина били руками і ногами були гематоми.Син казав «меня это все уже достало». По телефону розмовляла з ОСОБА_32 , та остання казала, що той не бив сина ОСОБА_14 На запитання чому та ненавидить її сім`ю, остання відповіла «Ви не дивитися за своїм сином». ОСОБА_10 однокласник, а ОСОБА_8 сусід. Відомо, що обвинувачений крутив вуха ОСОБА_10 , так як останній чіплявся до ОСОБА_14 та інших дітей.

Неповнолітній свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні пояснив, що навчаєть науковому ліцеї, 8 Д клас. Він не товариш. ОСОБА_10 знає з 1 класу, той ліз в драки, ображав. Обвинувачений ходив у школу в 2-3 класі, його батьки не хотіли приходити в школу, Обвинувачений взяв ОСОБА_17 за вухо. ОСОБА_8 знав з класса 5, його ображали. Після чого, він сказав батькові, після чого вони залишили його у спокої. Пропустив школу багато. 14.06.2019 року він вийшов ввечері на вулицю погуляти з друзями з ОСОБА_34 та ОСОБА_35 . ОСОБА_36 пішов на гірку. В цей час з`явились двоє товаришів ОСОБА_8 . Він вирішив не злазити, щоб хлопці його не чіпали, а потім прийшов ОСОБА_8 та щось сказав і вони почали ображати його, а потім ОСОБА_37 стягував його з горки за наказом ОСОБА_8 . Він вдарив його по голові, а вони почали мокрим піском по нього кидати. Він не втримався і кинув йому у відповідь. Потім його збили з ніг, і почали бити ногами по голові, били також у живіт і по ногам, від чого йому стало зле. Його ториш ОСОБА_38 сказав розповісти батькам. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , сказали, що не били, а ОСОБА_8 мовчав. Пішли викликати поліцію в «догонку» ображали і погрожували, що їм нічого не зроблять. Кричали божевільні, на що він обернувся і побачив їх. ОСОБА_9 втік, коли до них пішов батько. ОСОБА_10 відштовхнув ОСОБА_8 у живіт і втік. В цей час ОСОБА_8 дивився на батька. Тато дивився куди втікли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Запитав ОСОБА_8 чи той бив, на що отримав відповідь ні. Після цього, обвинувачений вибачився перед ОСОБА_8 і вони пішли додому. ОСОБА_9 не знав, вперше побачив 14.06.2019 року. Він батькові показав на ОСОБА_9 , який бив його, і сказав що він його побив. Батькові не говорив, що ОСОБА_8 його бив. Пішли на площадку вони на каруселі сиділи підлітки. До них він вказав на ОСОБА_9 , що бив та показав рукою. ОСОБА_10 сказав, що його не бив, ОСОБА_9 теж, ОСОБА_8 промовчав. Потім одразу пішли додому та тато ОСОБА_8 викликав поліцію. Коли били, лежав і не розумів скільки лежить. Дорослі були, але ніхто не підійшов.

- заявою ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 14.06.2019 року, згідно з якою вона просила органи поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_39 , який мешкає по АДРЕСА_2 . За те, що він 14.06.2019 року біля 21.30 год. наніс удар її сину ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у живіт. ОСОБА_41 керувався тим, що його син ОСОБА_42 побився з його слів. Дана подія відбулась біля п`ятої поліклініки на дитячому майданчику (а.п.9 т.1);

- копією заключення спеціаліста Кіровоградської дитячої обласної лікарні з приводу того, що у дитини ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мається діагноз: забій передньої частини стінки в ділянці лівого підребір`я має місце гіперемія шкіри розміром 8.5 х 6 мм (а.п.17 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2019 року з відеозаписом до нього за участю н/л свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до яких свідок розповів про обставини вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 (а.п.30-34 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2019 року з відеозаписом до нього за участю н/л свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до яких свідок розповів про обставини вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 (а.п.41-45 т.1);

-висновками судово-медичного експерта №367 від 26.07.2019 року, згідно з яким у згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран, переломів не описано. Виставлений діагноз забій м`яких тканин черевної стінки не підтверджений об`єктивними даними, тому при дачі висновку за ступенем тяжкості не оцінювався, згідно "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 (а.п.52 т.1);

- копією журналу відмовлень від госпіталізації №4, згідно з яким ОСОБА_8 , 14.06.2019 року об 23.10 год. відмовився від госпіталізації до лікарні (а.с.54-56 т.1).

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.126 ч.1 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок.

Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, має сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно працевлаштований, на обліку лікаря-нарколога не перебуває, згідно довідки КНП «Обласна клінічна псиіхатрина лікарня КОР» №10389/117-19 від 26.07.2019 р. звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра з приводу іпохондричного неврозу, осудний, раніше не судимого.

Згідно висновку органу пробації від 21.12.2019 року, зі змісту якої вбачається, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не ставить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення правопорушення щодо малолітньої дитини.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та наслідки суспільно-небезпечного діяння. Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального проступку, його особу, характеризується виключно позитивно, одружений та має неповнолітню дитину, зайнятий суспільно-корисною працею, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ст.126 ч.1 КК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , в інтересах якого діє законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , яка підтримала у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення із обвинуваченого на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн., суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку із вчиненням щодо нього кримінального правопорушення, порушенням нормальних життєвих зв`язків на цьому ґрунті, потерпілий поніс фізичний біль, а тому керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої правопорушенням моральної шкоди 7000 гривень.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373-374, 376 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, та призначити йому покарання за ст.126 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 грн. (п`ятсот десять гривень) 00 коп.

Цивільний позов законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 - 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1