Справа № 638/2508/21
Провадження № 1-кс/638/513/21
УХВАЛА
Іменем України

24 лютого 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000483 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в:

24.02.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000483 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 22 лютого 2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 , виявлений труп з ознаками насильницької смерті, котрий направлено до моргу на розтин. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 лютого 2021 року, приблизно о 19 год. 40 хв., ОСОБА_8 зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_6 , котрий був винен йому грошові кошти у розміри 112 тис. доларів США, неподалік готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , за попередньою домовленістю. Разом з ОСОБА_8 на зустріч приїхали ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_6 , приїхавши на зустріч на автомобілі «Skoda» вийшов з нього, та сів до автомобілю «Audi Q7», де на нього чекав, сидячи за кермом, ОСОБА_8 . Після чого, до них приєднався ОСОБА_9 , який сів позаду водія. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились неподалік, біля автомобілю. Під час бесіди, ОСОБА_6 вийшов з автомобілю, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли за ним. На вулиці між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 попрямував у бік супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Харків, пров. О. Яроша, буд. 20. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 попрямували за ОСОБА_6 , щоб зупинити його та продовжити розмову. ОСОБА_6 не реагував та направлявся далі.

У цей момент, у ОСОБА_6 виник умисел на протиправне позбавлення життя іншої людини, та реалізуючи його, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ході розмови з раніше не знайомим йому ОСОБА_11 , з метою умисного вбивства потерпілого ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій та незворотність їх наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , й бажаючи їх настання, відбіг на декілька метрів від ОСОБА_11 , дістав з кишені своєї куртки пістолет, який заздалегідь узяв з собою, привів його у бойову готовність, та направивши його у ділянку голови ОСОБА_11 , умисно, здійснив постріл в ОСОБА_11 . Вважаючи, що виконав усі дії, які є необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину на автомобілі «Skoda».

Внаслідок пострілу, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_11 вогнепальне поранення у вигляді травми грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, в зв`язку з чим настала смерть ОСОБА_11 на місці події.

Згідно довідки Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи (висновок експерта № 10-12/635-Дм/21) причиною смерті ОСОБА_11 стала крововтрата внаслідок наскрізного проникаючого вогнепального кульового поранення грудної клітки з пошкодженням внутрішніх органів.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, як окремо, так і усіма у сукупності.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Слідчий зазначає про наступні, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики: п.1 переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років і існує імовірність того, ОСОБА_6 , з метою уникнення покарання буде переховуватися; п.2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Перебуваючи вдома, останній може вчинити дії, передбачені вказаним пунктом; п. 3 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не виключений випадок здійснення впливу чи тиску з метою зміни наданих у ході досудового розслідування показань; п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки існують достатні підстави вважати, що підозрюваний продовжить свою злочинну діяльність.

Таким чином, фактичні обставини справи, дані про особу підозрюваного та характер висунутої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, свідчать про неможливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисники заперечували проти задоволенні клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а у разі визначення саме такого запобіжного заходу, визначити справедливий та співмірний розмір застави.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та заперечень та нього, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_12 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними у провадженні матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події, довідкою про причину смерті, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Крім того, підозрюваний в судовому засіданні не заперечував факту здійснення ним пострілу в бік ОСОБА_11 за обставин, які не вказують про вчинення таких дій в умовах необхідної оборони.
При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За повідомленням КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» причиною смерті ОСОБА_11 , 1981 року народження, стала крововтрата внаслідок наскрізного проникаючого вогнепального кульового поранення грудної клітки з пошкодженням внутрішніх органів.

ОСОБА_12 після вказаних у підозрі про вчинення кримінального правопорушення подій залишив місце подій та був затриманий 22.02.2021 року о 22 год. 45 хв. у Харківській області Харківського району, с.Елітне, вул.Масельського, 30. Об`єктивних даних про те, що ОСОБА_6 мав на меті самостійно з`явитися до правоохоронних органів, про що він зазначив в судовому засіданні, стороною захисту не надано.

23.02.2021 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_6 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, неодружений, дітей не має, що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, які можуть слугувати стримуючим фактором для забезпечення належної поведінки, має задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю. Надані стороною захисту медичні документи щодо стану здоров`я підозрюваного датовані 2008-2012 роками та не можуть свідчити про наявність у ОСОБА_6 захворювань на даний час.

Наявність у підозрюваного батьків похилого віку, матері, яка є онкологічно хворою особою 2 стадії, інвалідом 2 групи, не є тією підставою, що може слугувати як така, що свідчить про необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Крім того, підозрюваний повідомив, що у ОСОБА_15 , 1937 р.н. та ОСОБА_16 , 1940 р.н. є донька, яка проживає у м. Харкові.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений слідчим вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченому, а відтак клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, особу підозрюваного, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Суд, розглянувши матеріали клопотання, оцінивши всі ризики вважає необхідним не визначати розміру застави для підозрюваного.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177,178,183,193,194,196,197, 205,206,372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

Клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000483 від 22.02.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб до 22 год. 45 хв. 23 квітня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 23 квітня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: