Справа № 569/302/21
УХВАЛА

08 червня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю представника цивільного позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Цивільний позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт.
В обґрунтуванні клопотання зазначає, 24 травня 2021 року ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000136 від 10.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України подано цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування завданої ним мені матеріальної шкоди в розмірі 10 400 000 грн. та 25 травня 2021 року слідчим СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 винесено постанову про визнання мене цивільним позивачем.
Підстави і мета необхідності накладення арешту майна: слідчим відділом Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000136 від 10.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 скориставшись довірою ОСОБА_3 та надавши останньому неправдиву інформацію щодо наявності на праві власності майна, яке може бути гарантією виконання зобов`язання, заволодів грошовими коштами останнього у розмірі 400 тис. доларів США, що є еквівалентно 10 млн. 400 тис. грн.
18.12.2020 допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 який повідомив, що приблизно у 2013 році він познайомився в м. Рівне з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) який являвся колишнім працівником органів внутрішніх справ. В подальшому він з ним підтримував дружні стосунки. Останній проживав в м. Києві, ОСОБА_3 неодноразово зустрічався з ним та його дружиною, ОСОБА_8 . Крім того, вони з дружиною та з їхньою дочкою час від часу приїжджали в м. Рівне для відпочинку, де ОСОБА_3 з ним також зустрічався та спільно проводив час, тобто між ними склалися довірчі відносини.
18 серпня 2017 року ОСОБА_6 позичив в ОСОБА_3 належних йому 400 000 дол. США, що еквівалентно 10 млн. 400 000 грн. строком до 21 серпня 2017 року. Дана позика грошових коштів відбулася в с. Колоденка Рівненського району Рівненської області поблизу готельно-ресторанного комплексу 4х4, передача грошових коштів відбувалася в присутності свідка, ОСОБА_9 , мешканця АДРЕСА_3 .
Укладення вищевказаного договору позики, сума позики та час її повернення підтверджується розпискою ОСОБА_6 , яка написана ним власноручно, копію якої додано до матеріалів кримінального провадження.
Позичка відбулася на невеликий термін часу у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 запевнив, що вже укладає договір купівлі продажу свого власного будинку в Криму, а кошти йому терміново потрібні для вигідних фінансових вкладень. Переконав ОСОБА_3 , що після продажу будинку, зразу ж поверне кошти, і тому ОСОБА_3 погодився та був впевнений, що ці кошти йому будуть повернуті, так як він довіряв ОСОБА_6 на той час із-за тих стосунків, які між ними склалися і про які він зазначав під час допиту.
Однак, через певний проміжок часу ОСОБА_3 зрозумів, що ОСОБА_6 його обманув, ніякого власного будинку в Криму він не мав, а увійшовши до нього в довіру шахрайським способом заволодів належними йому грошовими коштами та повертати їх наміру не мав і не має по теперішній час.
Так, після завершення терміну зазначеного в розписці про повернення належних ОСОБА_3 грошових коштів ОСОБА_6 будь-яких з числа позичених грошей останньому до цього часу не повернув.
На неодноразові звернення ОСОБА_3 до ОСОБА_6 повернути позичені грошові кошти, бажаних наслідків не дали. ОСОБА_6 постійно його обманює, відкладаючи повернення коштів на інший термін, посилаючись на видумані обставини. ОСОБА_3 з ним постійно спілкується з приводу повернення грошових коштів по телефону та в режимі СМС-повідомлень, частину копій яких він долучив до матеріалів кримінального провадження, а інша частина знаходиться в мобільному телефоні ОСОБА_3 , які він надасть в разі потреби на першу вимогу органу досудового розслідування. Останній від зустрічей зі ОСОБА_3 уникає, обманює його, що грошові кошти поверне з дня на день і так уже більше 3-х років. Хоча, ОСОБА_3 відомо, що під час шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 побудували будинок АДРЕСА_2 , в якому вони фактично проживають (реєстраційний номер 24) та ОСОБА_6 придбана земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0511га, кадастровий номер :01:010:5052, реєстраційний номер: 24 (інформація про придбання житлового будинку та земельної ділянки, яка додана до матеріалів кримінального провадження, підтверджується інформаційною довідкою 189545233 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна), що вказує на наявність умислу у ОСОБА_6 на заволодіння шахрайським способом шляхом обману належних ОСОБА_3 грошових коштів без наміру йому їх повернути саме для покриття своїх боргових зобов`язань по придбанню коштів на будівництво даного житлового будинку та купівлі наведеної вище земельної ділянки. Більше того, ОСОБА_6 знову ж таки маючи намір не повертати йому грошові кошти та розуміючи, що у випадку його звернення до правоохоронних органів з приводу притягнення за шахрайство до кримінальної відповідальності реальна можливість накладення арешту на набуте спільне з дружиною під час шлюбу майно, у січні 2020 року вирішив перереєструвати право власності на вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку і 13 січня 2020 року таке право власності було перереєстроване на ОСОБА_10 , а в подальшому на ОСОБА_11 та 20 квітня 2021 року на ОСОБА_12 (інформація про перереєстрацію житлового будинку та земельної ділянки, підтверджується інформаційною довідкою 208312047 та 256974863 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна), хоча фактично до цього часу ОСОБА_6 разом з дружиною проживають у даному житловому будинку, що підтверджується проведеними органом досудового розслідування обшуками 20 січня 2021 та 18 травня 2021р. (копії протоколів додаються до клопотання). Тобто, зазначене вказує на формальність перереєстрації права власності з метою навмисного приховування ОСОБА_6 своїх шахрайських дій та черговий раз свідчить про те, що ОСОБА_6 умисно заволодів грошовими коштами ОСОБА_3 без наміру їх повертати.
Вищенаведені обставини вказують на те, що така неправомірна поведінка ОСОБА_6 свідчить про явний умисел на заволодіння позиченими йому ОСОБА_3 грошовими коштами шахрайським способом, а саме шляхом обману.
Таким чином ОСОБА_6 отримані від ОСОБА_3 грошові кошти витратив у своїх цілях, а саме здійснив оплату за земельну ділянку з кадастровим номером № :01:010:5052, що знаходиться по АДРЕСА_2 .
Тому, враховуючи обставини, встановлені органом досудового розслідування під час розслідування даного кримінального провадження, на думку мене як потерпілої від злочину сторони та цивільного позивача виникла необхідність у накладенні арешту на вище зазначену земельну ділянку, який повинен забезпечити конфіскацію майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Санкцією ч. 4 ст. 190 КК України передбачено покарання із конфіскацією майна.
Досудовим розслідуванням встановлено, що майнова шкода, яка завдана кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 190 КК України становить 10 400 000 гривень.
Перелік і види майна, що належить арештувати: житловий будинок АДРЕСА_2 .
Документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном: Згідно інформаційної довідки № 256974863 житловий будинок АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_12 .
Враховуючи викладене, з метою збереження майна та унеможливлення вчинення подальших дій, пов`язаних із пошкодженням, псуванням, знищенням, використанням, передачі майна, необхідно накласти на нього арешт.
Крім того, враховуючи вищенаведені обставини вчинення кримінального правопорушення наявні достатні підстави для розгляду зазначеного клопотання без виклику осіб (їх представників), у володінні яких знаходиться вказане нерухоме майно.
В судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Рівненською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області №0000136 від 10.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Згідно інформаційної довідки № 256974863 житловий будинок АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_12 .
ч.1 ст.171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно ч.3 ст.171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до пошкодження, псування, знищення, використання, передачі майна.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. З положень ч. 3, ст. 170 КПК України випливає, що підставами для накладення арешту можуть бути забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно з ч. 2, ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Враховуючи викладене, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення цивільного позову, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, яке підлягає конфіскації, з метою позбавлення можливості розпоряджатися даним майном будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Таким чином, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 58, 170-173, 350 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_2 , який згідно інформаційної довідки № 256974863 на праві власності належить ОСОБА_12 (де фактично проживає з сім`єю ОСОБА_6 з метою невідшкодування шкоди).
Заборонити здійснювати реєстрацію, перереєстрацію вказаного об`єкта нерухомого майна до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.
Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1