Провадження № 11-кп/824/2252/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14 травня 2021 року включно.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , наявність міцних соціальних зв`язків та даних про особу обвинуваченого, дійшов висновку, що ризики, встановлені при застосуванні та продовжені запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний на час продовжують існувати, є реальними та не зменшились, оскільки є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , який, також обвинувачується у вчиненні ряду інших кримінальних правопорушень, пов`язаних із невиконанням рішення суду та втечею, може ухилятись від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення, окрім того, на даний час судове провадження триває, що свідчить про наявність ризику перешкодити виконанню завдань кримінального провадження, в тому числі шляхом впливу на потерпілих та свідків, при цьому відомостей, які би свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема, за станом здоров`я, матеріали провадження не містять, а відтак враховуючи наявні обставини, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 в умовах ізоляції від суспільства продовжив йому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалуДарницького районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року скасувати та застосувати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід, у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків або визначити заставу у розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою не було враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має задовільні характеристики за місцем проживання, стійкі соціальні та побутові зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, на утриманні перебувають батьки матір ОСОБА_8 , 1959 р.н., яка є інвалідом третьої групи з 2014 року та батько - ОСОБА_9 , 1959 р.н., який має низку захворювань. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , після того, як дізнався, що перебуває у розшуку самостійно з`явився до слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м Києві, що на переконання захисника свідчить про те, що його підзахисний не мав і не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначає, що потерпілі та свідки в даному провадженні допитані, всі докази дослідженні на даний час повинна розпочатися стадія судових дебатів, що свідчить про зменшення ризиків, які б виправдовували тримання обвинуваченого під вартою, а сама по собі тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання його під вартою.
Крім того, апелянт вважає, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявності належним чином підтверджених ризиків, а також необхідності у продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Також, захисник вказує на те, що судом першої інстанції при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 не було визначено альтернативного запобіжного заходу, як застава.
Апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 містить клопотання про її розгляд за участю лише обвинуваченого в режимі ВКЗ, що не є клопотанням про розгляд скарги за участю сторін кримінального провадження, в розумінні ст. 422-1 КПК України, а відтак апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.4 ст. 422-1 КПК України без участі сторін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено ст. 331 КПК України під час судовогорозгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали судомпершої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.
Так, судом першої інстанції, були заслухані пояснення прокурора, потерпілих та їх представника, обвинуваченого та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , дані про особу обвинуваченого, а також стан його здоров`я, який не перешкоджає перебуванню в умовах слідчого ізолятора та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , який, також обвинувачується у вчиненні ряду іншихкримінальних правопорушень, пов`язаних із невиконанням рішення суду та втечею, може переховуватися від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення, а також перешкодити виконанню завдань кримінального провадження, в тому числі шляхом впливу на потерпілих та свідків.
Отже, рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і, в сукупності з даними про особу обвинуваченого, підтверджують на даному етапі провадження у справі потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а відтак доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в цій частині є безпідставними.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та хворих батьків, позитивні характеризуючі дані, не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та свідчити про відсутність встановлених судом першої інстанції, в ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також, на переконання колегії суддів, не спростовує обґрунтованість ризиків та доцільність продовження строку тримання під вартою, а також не дає достатніх підстав вважати, що обвинувачений не зможе здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України і посиланнязахисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на те, що його підзахисний після того, як дізнався, що перебуває у розшуку самостійно прийшов до слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м Києві.
Щодо доводів захисника про необхідність визначення розміру застави при продовженні строків тримання під вартою, то апеляційний суд звертає увагу, що один із злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_6 вчинений із застосуванням насильства, який спричинив смерть людини, а відтак відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, за вказаних обставин, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, як про це як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою -без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4