Номер провадження: 11-сс/813/109/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2020, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Малиновського ВП у

м. Одесі ГУНП в Одеській області, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2020 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Малиновського ВП у

м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що наявний у матеріалах справи талон-повідомлення № 035540 від 05.10.2020 не містить відомостей про те, що саме просив зробити ОСОБА_5 при подачі заяви та про що була сама заява.

Також слідчий суддя зазначив, що з матеріалів справи не вбачається, що

ОСОБА_5 подав до Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області заяву, у якій просить зобов`язати слідчого внести відомості до ЄРДР, сам скаржник копію заяви у судовому засіданні не надав.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.
Не погоджуючись з оскарженою ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2020 та постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити та зобов`язати посадових осіб Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області внести відомості за заявою ОСОБА_5 до ЄРДР, розпочати досудове розслідування.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею при розгляді скарги допущено неповноту судового розгляду, не встановлені всі суттєві обставини, які мають значення для розгляду скарги та прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Апелянт стверджує, що посилання слідчого судді в оскарженій ухвалі на те, що з талона-повідомлення не вбачається про що саме була заява та що саме ОСОБА_5 просив зробити є помилковим, оскільки сама форма талона-повідомлення не передбачає зазначення таких відомостей.

Також зазначає, що слідчий суддя не звернув належної уваги на доводи скарги, не зобов`язав посадових осіб органу досудового розслідування надати відповідні матеріали, не було забезпечено участь посадових осіб органу досудового розслідування для з`ясування всіх обставин, необхідних для правильного та всебічного розгляду його скарги.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Учасники апеляційного провадження в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Прокурор про причину неявки не повідомив, жодних заяв про відкладення судового засідання не надав.

Апелянт в апеляційній скарзі просив розглянути останню за його відсутності та до початку судового розгляду подав заяву про розгляд його апеляційної скарги за його відсутності.
Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників апеляційного розгляду та відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювати технічну фіксацію судового провадження.

Дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в мажах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого, дізнавача або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України, не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Колегія суддів приходить до переконання, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 , звертаючись до районного суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, не долучив копію своєї заяви про вчинення кримінального правопорушення та не надав такої копії слідчому судді під час розгляду його скарги, а тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді щодо неможливості встановити те, що ОСОБА_5 подав до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області заяву, у якій просить зобов`язати слідчого внести відомості до ЄРДР, а наявний у матеріалах справи талон-повідомлення № 035540 від 05.10.2020 не містить відомостей про те, що саме просив зробити ОСОБА_5 при подачі заяви та про що була сама заява.

Крім того, ОСОБА_5 не надав слідчому судді доказів на підтвердження того, що на час розгляду його скарги на бездіяльність посадових осіб Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, поданої в порядку ст. 303 КПК України, та у визначений положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України строк, відомості про вчинення кримінального правопорушення за обставинами, викладеними у поданій останнім скарзі, не були внесені до ЄРДР.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку щодо неможливості встановити те, що посадовими особами Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області була допущена бездіяльність щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушеннями до ЄРДР.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді є законною, вмотивованою, обґрунтованою, порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 303 - 309, 376, 370-371, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2020 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Малиновського ВП у

м. Одесі ГУНП в Одеській області залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4