КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2020, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, 05 лютого 2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, на власному автомобілі марки «Infiniti FX 35» приїхав до гаражного кооперативу «Березняки 4», що за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 21 та перебуваючи у вказаному кооперативі, біля гаражного боксу № НОМЕР_1 , побачив потерпілого ОСОБА_9 , який в той час знаходився на драбині, а саме усував несправності в коробці електропостачання, що знаходилася поруч з гаражним боксом. У цей час у ОСОБА_10 раптово почався словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_9 , під час якого у ОСОБА_11 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Так, ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та безпідставно наніс йому удар в область обличчя, чим завдав йому фізичного болю. Потім ОСОБА_11 підійшов до свого автомобіля «Infiniti FX 35», з якого випустив собаку породи «німецька вівчарка», дістав бейсбольну биту та тримаючи її у руках, підійшов до ОСОБА_9 й наніс удари по ногах потерпілого, від чого останній впав на землю, після чого взяв потерпілого за волосся і кілька разів вдарив головою останнього об металеві ворота гаражного боксу. Після чого ОСОБА_7 на автомобілі «Infiniti FX 35» покинув територію гаражного кооперативу «Березняки 4», а потерпілого ОСОБА_9 з отриманими тілесними ушкодженнями було доставлено до КМКЛШМД та надано медичну допомогу.

У результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком експерта № 374 від 04.04.2016 року, при проведенні судово-медичної експертизи і вивченні медичної документації спричинені наступні тілесні ушкодження: синці в проекції правої вилицевої дуги, в проекції нижньої щелепи справа з переходом в підщелепну ділянку в завушній ділянці зліва; обширні синці з ділянками центрального просвітлення на задньо-бокових поверхнях лівого стегна у верхній - нижній третинах з переходом в проекцію підколінної ямки, на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині на фоні аналогічного синця, на внутрішній поверхні правого стегна з переходом в проекцію колінного суглобу, підколінну ямку, переднє-зовнішню поверхню колінного суглобу; на передньо-бокових поверхнях лівої гомілки в середній - нижніх третинах. Субепідеральний пухир (після хірургічного втручання) передньої поверхні лівої гомілки на фоні синця та набряку м`яких тканин. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), не були небезпечними для життя, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, тобто 05.02.2016 року. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних вище, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але не менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема зазначає, що суд не взяв до уваги та не надав належної оцінки показанням обвинуваченого, в яких він заперечив свою причетність до вчинення злочину та які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Ніхто з вказаних свідків не бачив обставин нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, а сам потерпілий не зміг вказати на особу, яка наносила йому тілесні ушкодження. Також захисник вказує на однобічність досудового розгляду, а саме на відсутність відеозапису з камер спостереження, протоколу огляду автомобіля, відсутність знаряддя злочину дерев`яної біти. Під час огляду місця події жодних слідів злочину виявлено не було. Крім того, звертає увагу, що поза увагою суду залишились суперечливість лікарських довідок, недопустимість висновку експерта, який було складено за результатами дослідження недопустимих доказів медичних документів, які не були відкриті стороні захисту. Висновок складено установою, яка не мала права здійснювати судово-експертну діяльність. Під час досудового слідства було допущено істотні процесуальні порушення. В порядку ст.290 КПК України стороні захисту була відкрита постанова про призначення групи прокурорів, яка не містила підпису. Вказана постанова була датована 05.02.2016, тоді як відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 06.02.2016. Незаконність створеної групи прокурорів призвела до незаконності усіх процесуальних дій в ході досудового слідства та недопустимості усіх зібраних доказів. В матеріалах справи відсутні відомості щодо того, коли та у який спосіб було перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.294 на ч.4 ст.294 КК України.
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема прокурор зазначає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, повністю доводиться дослідженими доказами. Однак, суд надав невірну правову оцінку доказам та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Так, суд не взяв до уваги та не надав належної оцінки показанням потерпілого, свідків, фактичним обставинам, а взяв до уваги показання обвинуваченого, його дружини та свідка ОСОБА_13 , які викликають обґрунтований сумнів у їх щирості і правдивості. Зокрема, поза увагою суду залишилось те, що події відбувались на території гаражного кооперативу, що є громадським місцем. Також поза увагою суду залишився мотив обвинуваченого, а саме що злочин скоєно з явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нахабним поводженням, поєднаним з насильством, вчиненим із застосуванням заздалегідь підготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета. Крім того поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений з потерпілим не були раніше знайомі, а тому не мали неприязних стосунків.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , висновку судово-медичного експерта № 374 від 04.04.2016.
При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Сам обвинувачений в суді першої інстанції показав, що 6 лютого 2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, на власному автомобілі марки «Infiniti FX 35» приїхав до гаражного кооперативу «Березняки 4», де побачив потерпілого, який стояв на драбині та заглядав всередину гаража, який належить його тестю. Використовуючи собаку породи «вівчарка», він вирішив затримати потерпілого, однак через декілька хвилин туди приїхала його дружина та сказала, що вирішить все сама, після чого він уїхав звідти. Наполягає на тому, що ніяких тілесних ушкоджень він потерпілому не наносив.
Такі твердження обвинуваченого ОСОБА_7 безпосередньо спростовуються:

показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції показав, що 5 лютого 2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, в гаражному кооперативі «Березняки 4», що за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 21, він виконував свої виробничі обов`язки електрика кооперативу. Виявивши в щитку одного з гаражів ознаки переробки, він відновлював електросхему. В цей час приїхав обвинувачений на автомобілі, який звинуватив його у тому, що він підкинув йому наркотики, після чого ударив рукою у щелепу, а потім дістав дерев`яну биту та почав наносити йому численні удари по ногах. Після цього обвинувачений схопив його за волосся та почав бити його голову об металеві двері гаража. Під час цих подій біля обвинуваченого знаходилась собака породи «вівчарка». Пам`ятає, що до них підходив орендар гаража ОСОБА_13 . Також пам`ятає, що приїхала дружина обвинуваченого, після чого втратив свідомість, а коли отямився вже нікого не було;

показаннями свідка ОСОБА_12 , який в суді першої інстанції показав, що працює в КП «Березняки 4» виконавчим директором. Безпосередньо перед побиттям електрика КП «Березняки 4» ОСОБА_9 у нього була телефонна розмова з ОСОБА_7 з приводу порушення режиму користування гаражним боксом, який належить батьку дружини обвинуваченого. В ході розмови ОСОБА_7 висловлювався на його адресу нецензурною лайкою. Невдовзі після цієї розмови, коли він перебував вдома, йому зателефонували та повідомили, що побили електрика. Прибувши до КП «Березняки 4», він побачив ОСОБА_9 , який був побитий та перебував у шоковому стані;

показаннями свідка ОСОБА_15 , який в суді першої інстанції показав, що потерпілий ОСОБА_9 працював в кооперативі «Березняки 4» електриком. 05.02.2016 потерпілий працював біля гаража № НОМЕР_1 , який належить сім`ї обвинуваченого ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_9 повернувся, у нього були тілесні ушкодження. Потерпілий сказав, що впав з драбини та нічого не пам`ятає. Він повідомив про це працівників поліції, які прибули та оглянули потерпілого, після чого викликали швидку медичну допомогу. Від поліцейських йому стало відомо, що потерпілого побили битою;

показаннями свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , які в суді першої інстанції показали, що працюють охоронцями в кооперативі «Березняки 4». 05.02.2016 на території кооперативу побили електрика. В цей час на територію кооперативу до гаражного боксу № НОМЕР_1 на автомобілі чорного кольору заїжджав чоловік, який виїхав через 5-10 хвилин;

показаннями свідка ОСОБА_13 в тій частині, в якій він засвідчив про існування конфлікту між співробітниками гаражного кооперативу «Березняки 4» та обвинуваченим і його сином;

висновком судово-медичного експерта № 374 від 04.04.2016, згідно з яким при проведенні судово-медичної експертизи і вивченні медичної документації встановлено, що потерпілому ОСОБА_9 було спричинені наступні тілесні ушкодження:
синці в проекції правої вилицевої дуги, в проекції нижньої щелепи справа з переходом в підщелепну ділянку в завушній ділянці зліва;

обширні синці з ділянками центрального просвітлення на задньо-бокових поверхнях лівого стегна у верхній - нижній третинах з переходом в проекцію підколінної ямки, на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині на фоні аналогічного синця, на внутрішній поверхні правого стегна з переходом в проекцію колінного суглобу, підколінну ямку, переднє-зовнішню поверхню колінного суглобу; на передньо-бокових поверхнях лівої гомілки в середній - нижніх третинах;

субепідеральний пухир (після хірургічного втручання) передньої поверхні лівої гомілки на фоні синця та набряку м`яких тканин.

Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), не були небезпечними для життя, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, тобто 05.02.2016 року. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних вище, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але не менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Покладені судом в основу обвинувального вироку докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину.
У своїй сукупності наведені докази доводять факт побиття ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_9 05 лютого 2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, на території гаражного кооперативу «Березняки 4», що за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 21, біля гаражного боксу № НОМЕР_1 , з мотиву особистої неприязні, яка виникла на ґрунті конфлікту із співробітниками кооперативу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а саме у спричиненні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що досліджені у справі докази не доводять висунуте ОСОБА_7 обвинувачення за ч.4 ст.294 КК України, оскільки не підтверджують, що побиття ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_9 відбулось з мотивів явної неповаги до суспільства.
Відсутність вказаного мотиву виключає можливість кваліфікації дій обвинуваченого за відповідною частиною ст.294 КК України, а тому суд першої інстанції правильно перекваліфікував дії обвинуваченого на ч.2 ст. 125 КК України.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що досліджені у справі докази не доводять факту побиття ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_9 .

Показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 (дружини обвинуваченого) в тій частині, в якій вони заперечили вчинення будь-яких насильницьких дій обвинуваченим стосовно потерпілого, є неправдивими, оскільки спростовуються наведеними вище доказами.
Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість як доказів медичних документів, на підставі яких було проведено судово-медичну експертизу, є недоречними, адже вказані документи не надавались стороною обвинувачення як докази, а суд не досліджував їх та не давав їм оцінку.
Висновок судово-медичного експерта № 374 від 04.04.2016 року, складений за результатами дослідження вказаних документів, відкривався стороні захисту, подавався до суду та йому надано оцінку в оскаржуваному вироку.
Повноваження судово-медичного експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_18 , його кваліфікаційний рівень, достовірність досліджених ним під час проведення експертизи медичної документації, а також достовірність і обґрунтованість складеного ним висновку не викликають у апеляційного суду жодних сумнівів.
Твердження сторони захисту про недопустимість висновку судово-медичного експерта № 374 від 04.04.2016 року як доказу винуватості ОСОБА_7 були розглянуті судом першої інстанції та у вироку їм надано правильну оцінку, як і твердженням сторони захисту про незаконність створеної групи прокурорів, (т.2 а.с.209, 210).
Колегія суддів погоджується із зазначеними вище висновками суду першої інстанції та вважає, що відповідні доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Окремо слід зауважити, що норми кримінального процесуального закону не зобов`язують прокурора долучати до обвинувального акту оригінал чи копію постанови про створення групи прокурорів, долучати таку постанову до матеріалів досудового розслідування, які відкриваються стороні захисту та подаються до суду для дослідження.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про відсутність в матеріалах справи відомостей щодо перекваліфікації дій ОСОБА_7 під час досудового слідства з ч.1 ст.294 на ч.4 ст.294 КК України колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження в межах обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті.
Процесуальні документи, якими здійснювалась кваліфікація дій ОСОБА_7 під час досудового слідства до суду не передавались та не мають під час судового розгляду ніякого значення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 і прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3