Справа № 372/1615/21
Провадження 1-кс-496/21
ухвала
Іменем України
05 травня 2021 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого оператором на ТОВ «Світ Полімерів», маючого на утриманні одну неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло вказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний спробує переховуватись від суду та органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення у даному провадженні, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, що підвищує ризик переховування підозрюваного від слідчого, прокурора, слідчого судді та суду та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тому наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Судом встановлено що 02 травня 2021 року, ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , розпивав спиртні напої з господарем будинку ОСОБА_8 . В подальшому близько 19 години між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникла суперечка. В ході суперечки ОСОБА_6 вставши із-за столу пішов до коридору будинку та взявши в руку фрагмент металевої арматури, яка знаходилася під стіною, пригрозив останньому, після чого ОСОБА_6 вихопив з рук ОСОБА_8 фрагмент металевої арматури та умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого та бажаючи їх настання, завдав останньому, не менше одного удару в область голови. Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, відкинув арматуру вбік, наніс ще не менше чотирьох ударів кулаками правої та лівої руки в область голови ОСОБА_8 , в результаті чого потерпілий впав на підлогу, однак ОСОБА_6 наніс ще не менше чотирьох ударів ногами по тулубу потерпілого. У результаті завданих ударів ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, перелом верхньої щелепи зліва, перелом ребра справа, рубана рана лобної частини голови.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав просив його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, та просив суд задовольнити дане клопотання та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечив щодо обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати інший запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, на його утримані перебуває малолітня дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 та непрацездатна матір ОСОБА_9 , що має інвалідність другої групи і є пенсіонеркою.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Обухівського РУП ГУ НП України в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000397 від 03 травня 2021, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до вчинення злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397 від 03.05.2021; протоколом затримання ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України від 03.05.2021; протоколом огляду місця події від 02.05.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 03.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 03.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.05.2021; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 від 03.05.2021; повідомлення про підозру ОСОБА_6 , від 03.05.2021; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , від 03.05.2021.

Як встановлено в судовому засіданні, 03.05.2021 року ОСОБА_6 органом досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в протоколі затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, протоколі огляду, протоколах допиту свідків, протоколі допиту підозрюваного, вислухавши учасників розгляду, вивчивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішені питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність в нього родини, утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця проживання чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір завданої підозрюваним, обвинуваченим майнової шкоди.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду.

В клопотанні слідчим, відповідно до ст. 184 КПК України, викладені обставини, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про наявність ризиків, є посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, містить обґрунтування необхідності застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України, та прийшов до висновку, що в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належить з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Наявність даних, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 зокрема те, що він має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_9 , яка являється інвалідом 2 групи, пенсіонеркою та малолітню дочку - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання та роботи, не можуть бути безумовними підставами для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, як про це просить сторона захисту, оскільки не спростовують висновки про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , суд також враховує, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно дотримуватися вимог ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, при цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У Рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії», а також правових позицій, викладених у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», та у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У справі «Ігнатов проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 і 4, є серед основоположних прав, що захищають фізичну безпеку особистості і в цій якості її важливість має першорядне значення. Її головна мета полягає в тому, щоб не допустити свавільного або необґрунтованого позбавлення волі. Зокрема, можна ідентифікувати три основні засади у практиці Суду: вичерпний характер винятків, які повинні бути інтерпретовані строго і які не допускають широкого трактування відповідно до інших положень Конвенції (зокрема, статті 8-11 Конвенції); законності затримання, включаючи матеріальне та процесуальне право, що є вимогою ретельного дотримання принципу верховенства права. Одним з найбільш поширених видів позбавлення волі у кримінальному провадженні є досудове тримання під вартою. Таке тримання є одним із винятків із загального правила, що кожна людина має право на свободу (параграф 1 статті 5), та передбачено в підпункті (с) пункту 1 статті 5 Конвенції.

Аналізуючи доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також зіставляючи їх з вищевказаними вимогами кримінального процесуального закону і практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не наведено достатніх і належних доказів існування у сукупності всіх ризиків зазначених в клопотанні.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( Panchenko v. Russia ( Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ( Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має визначене місце проживання та роботи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вказане слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби відсутні, оскільки належні докази для цього відсутні.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, слідчий суддя, вважає, що саме цілодобовий домашній арешт є тим запобіжним заходом, який забезпечить на даному етапі досудового розслідування належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177-179, 182-184, 193, 194, 196, 202, 206, 208, 278, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого оператором на ТОВ «Світ Полімерів», маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком 60 діб та заборонити останньому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 діб.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

не відлучатися із населеного пункту, за місцем проживання чи перебування без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до уповноваженого державного органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали тривалістю в два місяці до 01 липня 2021 року, включно.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати та застосовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1