Провадження №: 1-в/755/242/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_3 про розподіл судових витрат у порядку ст. 128 КПК України після винесення вироку Дніпровським районним судом м. Києві від 16 жовтня 2020 року,

за участю:

потерпілого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
28 квітня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_3 , у порядку ст. 128 КПК України, про розподіл судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу та витрат, пов`язаних з із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладача та експертіву сумі 11 400 грн 00 к., де він просить стягнути вказані витрати з ОСОБА_4 .

У судовому засіданні потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені у заяві, та просив її задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча матеріали провадження за заявою містять дані про виклик особи у судове засідання. Його неявка, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає розгляду даної заяви.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, заслухавши потерпілого, дійшов такого висновку.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та стягнено з нього на користь потерпілого ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1357 (одна тисяча триста п`ятдесят сім) грн 42 к. та моральну шкоду в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) грн 00 к.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до повноважень цим Кодексом.
Відповідно по ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як вбачається з п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, до питань, які вирішуються судом під час виконання вироків належать, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно із ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Крім того, за ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 рокуу справі № 598/1781/17 зроблено висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.
Водночас у разі залишення без розгляду питання про розподіл процесуальних витрат, потерпілий може повторно звернутися із відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 534 КПК України.
Разом з тим з вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду не заявляв клопотання про розподіл процесуальних витрат та не надавав документів, які б підтверджували його витрати на правничу допомогу та витрати, пов`язані з із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладача та експертів.
Крім того, до суду потерпілий ОСОБА_5 подав заяву у порядку ст. 128 КПК України, якою регулюється питання цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Між тим нормами КПК України не передбачається можливість ухвалення рішення щодо цивільного позову, заявленого після постановлення у межах конкретного кримінального провадження кінцевого судового рішення у порядку кримінального судочинства.
Зважаючи на вищевикладене, суд, проаналізувавши заяву потерпілого ОСОБА_5 про розподіл судових витрат у порядку ст. 128 КПК України після винесення вироку Дніпровським районним судом м. Києві від 16 жовтня 2020 року, не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 369, 372, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
у задоволенні заяви потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_3 про розподіл судових витрат у порядку ст. 128 КПК України після винесення вироку Дніпровським районним судом м. Києві від 16 жовтня 2020 року відмовити.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 24 травня 2021 року о 17 год 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: ОСОБА_1