справа № 732/1137/20
провадження № 1-кп/732/4/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши об"єднане кримінальне провадження, яке складається із провадження № 0000270 від 06.07.2020, № 0000255 від 23.06.2020, № 0000319 від 31.08.2020, № 0000276 від 15.07.2020 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не судимого (ст. 89 КК України)

за ч.3 ст. 185, ч.1 ст.121, ч.1 ст.289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Городня Чернігівської області, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04.06.2020 Городнянським районним судом за ч.1 ст. 289 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 13.07.2020 Городнянським районним судом за ч.1 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України,ч.4 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,-
за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_8 ,
представника потерпілого-цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 ,
обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 20 червня 2020 року близько 23 години 30 хвилин, знаходячись у стані алкогольного спяніння та, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_8 один удар правою ногою в область правої частини голови, в резудьтаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що включає: перелом кісток основи черепу, епідуральну гематому правої скроневої ділянки головного мозку, забій головного мозку, які згідно висновку експерта № 54 від 13.08.2020 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 20 червня 2020 року близько 23 години 30 хвилин, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись незамкненими дверцятами та наявністю ключа від замка запалення в салоні автомобіля „AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта № 99 від 29.07.2020 складає 47304,83 грн, який знаходиться біля господарства АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , запустив двигун вказаного транспортного засобу та поїхав на ньому у напрямку початку вказаної вулиці та, проїхавши до господарства № 68, розвернувся і приїхав до господарства АДРЕСА_3 , де і залишив автомобіль.
У подальшому 04 липня 2020 року близько 22 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з прямим умислом направленим на викрадення чужого майна, прибули до господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де, перелізши через паркан потрапили до двору, а потім шляхом зриву прибою навісного замка на вхідних дверях проникли до будинку, яким користується ОСОБА_7 , та з комори викрали 30 літрів бензину марки А-92, загальна вартість якого згідно висновку експерта № 3634-3636/224 від 21.07.2020 становить 633,90 грн, сталеву каністру обємом 20 літрів, вартість якої згідно довідки ТОВ «Городнянський ринок» становить 100,00 грн та 4 літри мастила марки „Fuch titan syn mc 10w-40» загальна вартість якого згідно висновку експерта № 3634-3636/20-24 від 21.07.2020 становить 566,00 гривень, що належать ОСОБА_12 , чим завдав йому матеріальних збитків на загальну суму 1299,90 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в ніч з 30 на 31 серпня 2020 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлений, діючи повторно та з прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, перебуваючи біля підїзду № 3 будинку АДРЕСА_4 , зламавши блокування керма мопеду марки «Кадет-50», без державної реєстрації, що належить ОСОБА_6 , перемістив його шляхом кочення в кінець вулиці Пушкіна неподалік господарства № 65 в м. Городня, де і залишив його.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав. У своїх показаннях, розповідаючи про обставини і подію злочинів, підтвердив, що вдвох із ОСОБА_4 у день і час, вказаний в обвинувальному акті, вони прибули до господарства, розташованого за адресою: с. Володимирівка, що належить ОСОБА_7 , через паркан потрапили до двору, а потім шляхом зриву монтировкою прибою навісного замка проникли до будинку, яким користується ОСОБА_7 , звідки викрали із комори каністри з бензином і пляшки з мастилом. Кількість і вартість викраденого майна не оспорює. Щодо злочинів, вчинених проти потерпілого ОСОБА_8 , то у вчиненому, зі слів, розкаюється, просить врахувати, що злочинам передувала протиправна поведінка самого ОСОБА_8 , який прийшов розібратися з компанією ОСОБА_3 разом з товаришем, який мав при собі топорище, що було застосовано протилежною стороною. Підтвердив факт нанесення удару ногою в область голови ОСОБА_8 . Щодо обставин заволодіння транспортним засобом належним потерпілому ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_3 розповів, що, дійсно, він на місці події сів за кермо такого транспортного засобу та відїхав метрів 50. Визнає позов потерпілого частково, щодо свого обовязку відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі витрат на лікування не заперечує, моральну шкоду оцінює на суму 2500 доларів США. В решті позову просить відмовити, а покарання суворе не обирати.

Захисник посилався на безпідставне обгрунтування стороною обвинувачення обтяжуючої його підзахисному покарання обставини вчинення злочину у стані спяніння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав. Просить суворо не карати. Посилається на те, що веде спільний, фактично сімейний побут із жінкою, з якою виховують її малолітнього сина. У своїх показаннях, розповідаючи про обставини і подію злочинів, підтвердив, що вдвох із ОСОБА_3 у день і час, вказаний в обвинувальному акті, вони прибули до господарства, розташованого за адресою: с. Володимирівка, що належить ОСОБА_7 , через паркан потрапили до двору, а потім шляхом зриву прибою навісного замка металевою монтировкою проникли до будинку, яким користується ОСОБА_13 , звідки викрали із комори каністри з бензином і пляшки з мастилом. Кількість і вартість викраденого майна не оспорює. Крім того, у серпні 2020 року він, перебуваючи біля підїзду пятиповерхівки, розташованої неподалік приміщення суду по вулиці Троїцькій у м. Городня Чернігівської області, перемістив мопед, вказаної в обвинувальному акті марки, шляхом кочення до дендропарку, де і залишив. Коли розпочалось досудове розслідування він добровільно показав місце, де залишив мопед. Просить врахувати, що сприяв органу досудового розслідування у встановленні обставин злочину, а також, що потерпілій повернуто мопед і збитки, завдані пошкодженням мопеду їй відшкодовано.
Захисник посилався на підтвердження у судовому засіданні кількох помякшуючих обставин вчиненого та безпідставне обгрунтування стороною обвинувачення обтяжуючої його підзахисному обставини вчинення злочину у стані спяніння. Одночасно вказував на недопустимість окремих доказів, зокрема результатів негласних слідчих дій із підзахисним в умовах утримання в СІЗО при допиті особою, яку помістили в одну камеру із ним, а також на завуалювання під протоколом огляду місця події фактичного обшуку, проведеного без ухвали слідчого судді, що має наслідком незаконність визнання відповідних речей речовими доказами.

Забезпечивши обвинуваченим право на захист та свободу від самовикриття, суд з урахуванням гарантії, наведеної в п.3 (d) ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, як особливого аспекту права на справедливе судове слухання, безпосередньо дослідив всі зібрані у кримінальному провадженні докази для обєктивного вирішення кримінального провадження.
З`ясувавщи фактичні дані, що містяться у показаннях обвинувачених, потерпілих, у протоколах слідчих дій, письмових доказах, висновках експертів, показаннях свідків, з урахуванням речових доказів, оцінивши такі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України, суд дійшов висновку по обгрунтованість обвинувачення.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, потерпілим від яких став ОСОБА_8 , крім показань самого обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується сукупністю досліджених в єдності та взаємозвязку аналізованих судом доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_8 у своїх показаннях у суді розповів, що з дружиною і дитиною вони їхали автомобілем на дачу у с. Володимирівка, по дорозі побачили компанію хлопців, один з яких тримав палку у руках, у одного був ніж. Розмахуючи палкою, вони стали посеред дороги. Потерпілий вийшов з машини запитати про причину їх такої поведінки. Зрозумів, що ці хлопці перебувають у стані спяніння. Той, що був з палкою, розмахуючи, замахнувся на потерпілого, потерпілий ухилився від ударою, внаслідок чого палка тільки зачепила по ключиці і правому плечу. Зі слів потерпілого, так як він був разом із дружиною, і дитиною, то він сів в автомобіль і поїхав до свого товариша ОСОБА_14 . Попрохав ОСОБА_15 вдвох піти поспілкуватися із цією компанію, оскільки на ніч мав залишити автомобіль в с. Володимирівка і побоювався, що з автомобілем щось вчинять ці хлопці. ОСОБА_15 взяв із собою топорище, і, зі слів потерпілого, вони поїхали в напрямку вул. Моругівська, на повороті вул. Моругівська висадили дружину потерпілого і його дитину. Далі по дорозі побачили ОСОБА_3 , який їхав з іншим хлопцем на мотоциклі. ОСОБА_8 впізнав, що це хлопці з компанії, яка погрожувала йому раніше. Потерпілий з ОСОБА_15 зупинилися. Вийшли з автомобіля. ОСОБА_8 взяв із собою газовий балончик. Використав його тоді, коли хлопець із битою підходив до ОСОБА_15 . ОСОБА_16 вихопив у другого хлопця биту, ОСОБА_8 у звязку з цими обставинами відволікся і в цей час інший хлопець завдав ОСОБА_8 удар кулаком у ліву щоку, ОСОБА_8 впав на спину на землю. Пізніше намагався піднятись, але відчув як ОСОБА_3 ударяє його ногою у голову, після цього втратив свідомість. Дружина бачила, як ОСОБА_3 їздив їх автомобілем. Місцевий фельдшер надала необхідну першу медичну допомогу потерпілому. Внаслідок понесеної травми і внаслідок вибуття поза його волею із його володіння автомобіля, за твердженням потерпілого, йому завдана моральна шкода та матеріальна шкода на суми, вказані у цивільних позовах.
Свідок ОСОБА_15 у своїх показаннях у суді розповів, що ввечері 20 червня 2020 року до нього додому приїхав його товариш ОСОБА_8 , який розповів, що по дорозі зустрів компанію пяних хлопців, які замахувались на нього палкою, один був з ножем, він побоювався залишати у дворі свій автомобіль. Запропонував піти до них порозмовляти. ОСОБА_15 погодився, взяв із собою ручку від топора деревяну, щоб були рівні умови, оскільки ОСОБА_17 розповідав, що у тих клопців була бита. По дорозі на вулиці Моругівська зустріли два мотоцикли, на яких пересувались ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Зупинилися. ОСОБА_18 одразу кудись побіг, а ОСОБА_19 підняв биту і пішов на ОСОБА_15 . ОСОБА_23 вибив у Шупила Артема биту, у цей час побачив, що з ніг був збитий ОСОБА_8 і вже лежав на землі. Один із хлопців кричав: „Дави Пантюшенка. Завівся автомобіль потерпілого і їхав у напрямку ангару. ОСОБА_15 втік.
Свідок ОСОБА_24 у своїх показаннях у суді пітвердив попередній конфлікт між потерпілим і їх компанією, коли вперше зустріли автомобіль потерпілого на дорозі в с. Володимирівка. При цьому вказував, що будь-яких ударів ні потерпілому, ні його автомобілю тоді на дорозі нанесено не було. У руках дійсно свідок тримав биту. Вдруге ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 зустріли автомобіль потерпілого пізно ввечері того ж дня, що і вперше, коли мотоциклами збирались їхати в с. Ільмівка. З автомобіля потерпілого вийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_29 . ОСОБА_8 використав газовий балончик. ОСОБА_24 покинув биту і втік. Коли повернувся на місце події, то побачив, що сусіди несли ОСОБА_8 на ковдрі під найближчий ліхтар. Перед тим як тікав бачив, що ОСОБА_15 замахувався на ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_26 у суді дав показання про те, що 20 червня 2020 року близько 20-тої години він разом із ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 і ОСОБА_21 розпивали спиртне у Синеньких. Коли вийшли на вулицю, то побачили автомобіль ОСОБА_8 . Водій зупинився і у них виник словесний конфлікт. ОСОБА_8 повернувся до свого автомобіля і поїхав далі. А компанія ОСОБА_26 продовжили вживати спиртне у Синеньких. Пізніше вирішили їхати в с. Ільмівка. Близько 23-тьої години по дорозі на вул. Моругівська, що в с. Володимирівка їх зупинив потерпілий, який приїхав на автомобілі «Ауді» разом із ОСОБА_15 . У руках ОСОБА_15 було деревяне топорище. ПантюшенкоЮ.М. почав сваритися із ОСОБА_33 і замахнувся на нього цією деревяною палкою, яка була у нього в руках. А ОСОБА_8 підійшов до КоровкінаМ.М., який сидів на мотоциклі і бризнув йому в обличчя газовим балончиком. Побачивши це, до них підбіг ОСОБА_34 та вдарив ОСОБА_8 кулаком по голові і ОСОБА_8 впав на спину на землю, але залишався при свідомості. Зі слів свідка ОСОБА_35 , ОСОБА_8 «барахтався на землі, намагався піднятися». ОСОБА_3 наказав свідку ОСОБА_26 : «сідай в автомобіль, інший тікає». А також ОСОБА_3 підбіг до лежачого ОСОБА_8 , який намагався піднятися та з розмаху наніс йому удар ногою в область голову у праву частину, прибивши потерпілого до землі і після цього ОСОБА_36 вже не підіймався і втратив свідомість. До ОСОБА_8 прибігли односельці, які зібралися на крик, і почали надавати медичну допомогу. З показань КоровкінаМ.М. також випливає, що автомобілем ОСОБА_8 . ОСОБА_3 керував недовго, проїхали коло і розвернулися біля ангару.
Свідчення свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_26 доповнюють одне одного, дають реальну картину злочину, є належними, достатніми для відображення події злочину та обєктивного висновку про характер відносин ОСОБА_3 і ОСОБА_8 у момент удару ОСОБА_3 ОСОБА_8 . Такі їх свідчення не суперечать обставинам, викладеним у протоколах слідчих експериментів за участі ОСОБА_26 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 (а.с.100-102 том 3, а.с. 103-105 том 3, а.с.112-114 том 3).
Показання наведених осіб - це самостійне джерело доказів, порядок отримання яких встановлено ч. 1 ст. 95 КПК України, і вони не суперечать іншим процесуальним джерелам доказів - протоколам процесуальної дії (слідчого експерименту) (а.с100-102 том 3, а.с. 103-105 том 3, а.с.112-114 том 3).
Так, під час слідчих експериментів наочно проілюстровано відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (прогнозована сила удару, область заподіяння, стан та положення потерпілого на момент удару, рух і амплітуда подразнюючого чинника ноги заподіювача, тому зафіксовані у документах (протоколах) результати слідчих експериментів є додатковими доказами, які не суперечать показанням свідків ОСОБА_26 . ОСОБА_15 , показанням ОСОБА_37 , які суд сприймав безпосередньо під час їх допиту у суді.
У сукупності, єдності та взаємозвязку наведеними доказами доводиться, що на момент удару ОСОБА_3 потерпілого ОСОБА_8 ногою в область голови, потерпілий перебував у лежачому стані. Зі слів, свідка ОСОБА_26 «барахтався на землі», тобто не чинив загрози ОСОБА_3 та іншим. Удар ОСОБА_3 був прицільним, із силою і амплітудою, відтвореною у ході слідчого експерименту ОСОБА_26 , до того ж удар був спрямований в область черепної коробки справа, цілеспрямовано і чітко. Наведене є підставою для висновку про неприязнь, а не самозахист. Такий удар фактично прибив підняту голову потерпілого до землі. Після чого ОСОБА_8 протягом певного часу не проявляв життєздатності, був без свідомості.
Суд дійшов висновку про достовірне усвідомлення в силу віку та життєвих знань обвинуваченим ОСОБА_3 , травматичності його дії для потерпілого. Удар по черепній коробці ногою з достатньою силою і амплітудою, передбачено призводить до травматичного ураження. Тому протиправне посягання обвинуваченого ОСОБА_3 , було вчинено з метою спричинити йому шкоду, тобто умисно. Виходячи з доведеного умислу у ОСОБА_3 , а також відсутності даних про тілесні ушкоження у потерпілого іншого ступеня тяжкості, підстав для висновку про недоведеність участі ОСОБА_3 у заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження нема.
Свідок ОСОБА_28 скористався своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України не свідчить проти себе і допит був припинений.
Суд не оцінює докази, які не сприймав безпосередньо.
Показання свідка ОСОБА_27 про те, що на місці події ОСОБА_3 не наносив удари ОСОБА_8 виникли як захисна версія невинуватості ОСОБА_3 безпосередньо на час її допиту у суді і суперечать показанням інших допитаних свідків ОСОБА_26 , показанням потерпілого ОСОБА_38 . Тому не можуть набути ознак достовірності.
За висновком експерта № 54 від 17.07.2020 № 54 (а.с.129-133 том 3) у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено черепно-мозкову травму, що включає: перелом кісток основи черепу, епідуральну гематому правої скроневої ділянки головного мозку, забій головного мозку, - утворена дією твердого тупого предмета (до категорії яких відносяться відповідні ділянки кулаків та ніг), за механізмом удару, відноситься до категорії тілесних ушкоджень ТЯЖКОГО ступеня, за ознакою небезпеки для життя п.2.1 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) не протирічить можливості утворення в час та за обставин, викладених у описовій частині постанови про призначення експертизи. Закрита черепно-мозкова травма, виявлена у ОСОБА_8 , 1981 року народження, утворена дією тупого твердого предмета. За механізмом, не менше одного удару. Даних, які підтверджують або спростовують можливість отримання тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту медична документація не містить.
Під час допиту експерта у режимі відеоконференції у судовому засіданні експерт підтвердив, що медична документація не містила зафіксованих ушкоджень, які б відносились до легких тілесних ушкоджень або ушкоджень середньої тяжкості. Мозок є вразливий, а сила ураження в момент удару залежить від того наскільки в момент заподіяння була зафіксована голова потерпілого. Медична наука не володіє методами визначення, яка з травм, вказаних у медичній документації виокремить ті, що були нанесені кулаком руки, а яка ногою. Під час експертизи встановлена травмуюча дія тупого твердого предмета. Черепно-мозкова травма - це комплекс тих травм, які викладені у медичній документації. Найсильніший вплив завжди буде з того боку, з якого наноситься удар, якщо справа, то справа, однак імпульс може бути в ліву частину.
У медичній документації зазначено: «Перелом кісток основи та склепіння черепа з права, субдуральна гематома лобної області зліва, субапоневротична гематома скронево-тіменної області з права».
Обєктивно доводиться, що закрита черепна-мозкова травма є комплексним тяжким тілесним ушкодженням, а травмуючий фактор у виді удару в праву частину голови, в тому числі ногою, виходичи з направленості умислу винного, перебуває з таким наслідком у прямому причинному звязку.
Зважаючи на межі, визначені у статті 337 КПК України, суд повноважень на оцінку співучасті ОСОБА_28 у злочині не має.
Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 121 КК України.
Разом з тим, за клопотанням сторони захисту протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_3 при розмові із співкамерником (а.с.148-150 том 3) слід визнати недопустимим доказом.
При цьому суд керується, що зафіксована розмова із співкамерником (агентом) в умовах несвободи є порушенням права мовчання та свободи від самовикриття.
Негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт і методи проведення яких не підлягають розголошенню, спрямовані на збирання, перевірку чи дослідження фактичних даних у конкретному кримінальному провадженні, та які проводяться у разі крайньої необхідності, коли відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати іншим способом. Негласні слідчі (розшукові) дії, які, за визначенням законодавця, є видами втручання у приватне спілкування, мають характер обмеження широкого права - недоторканості особистого життя, забезпечення якого належить до принципів кримінального процесу. Підстави проведення негласних слідчих (розшукових) дій визначено в ст. 246 КПК України.
ЄСПЛ вказує, шо порушення свободи обвинуваченого не свідчити проти себе має місце, коли до особи застосовується примус обманним шляхом із використанням прихованих технік розслідування ( справа «Аллан проти Сполученого Королівства»).
З урахуванням змісту протоколу фактично проводився допит ОСОБА_3 в умовах несвободи, а не відбувалось дозволене втручання у приватне життя. Визнання цього доказу недопустимим повністю узгоджується з практикою ВС (постанова від 05 березня 2020 року, справа №666/5448/15-к).
Однак, визнання такого доказу недопустимим, не впливає на обєм доведеного обвинувачення в межах інкримінованого злочину.

Про факт вчинення ОСОБА_3 злочину, визначеного ч.1 ст.289 КК України вказують решта досліджених в межах кримінального провадження доказів.
Так, свідок ОСОБА_39 у своїх показаннях розповіла, що з чоловіком і сином їхали на дачу після 21 шої години. На дорозі стали три хлопці, які виставили биту перед себе. Вони зупинились, чоловік вийшов з автомобіля запитати у чому справа. Один із хлопців битою розмахнувся, але ОСОБА_8 ухилився і палиця зачепила по ключиці і плече. Інший хлопець був з ножем. Вони були пяні Щоб не налякати дитину ОСОБА_8 сів у автомобіль і вони поїхали до ОСОБА_15 . Із ОСОБА_15 вони поїхали у напрямку вул. Моругівська. На повороті вул. Моругівська, зі слів свідка, її з дитиною висадили. Будучи неспокійною за чоловіка, через певний проміжок часу свідок ОСОБА_40 пішла з дитиною в напрямку куди поїхали ОСОБА_8 і ОСОБА_15 . На узбіччі свідок ОСОБА_40 виявила свого чоловіка ОСОБА_37 непритомним. Тоді покликала на допомогу, підбігли ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , яка надала першу медичну допомогу. Коли чоловіку надавали медичну допомогу, ОСОБА_43 з ознаками явного спяніння, підбігав, смикав її непритомного чоловіка. На місці події було близько пяти хлопців і одна дівчина. Також бачила як ОСОБА_19 їздив їх автомобілем. Сусідка ОСОБА_44 перегнала автомобіль до двору ОСОБА_45 . Переганяючи автомобіль, присутні побачили утворені тріщини на лобовому склі, виявили також видимі вмятини на водійських дверцятах та задній двері і на задній частині авто, а також було зігнуто бампер під рамою. До того як автомобілем заволодів ОСОБА_3 таких пошкоджень автомобіль не мав.

Свідок ОСОБА_46 у своїх показаннях суду розповіла, що близько 20-тої години 20 червня 2020 року, вийшла на двір, почула крики. Неподалік двору було багато людей, кілька мотоциклів, автомобіль, хлопці. Автомобіль ОСОБА_8 на неприпустимій швидкості розвернувся біля ангару, зупинився неподалік них, із-за керма вийшов ОСОБА_19 . Потім почула крик про допомогу від жінки, жінка бігла з дитиною, кричала, що били її чоловіка. Як потім дізналась свідок, це була ОСОБА_47 . Свідок ОСОБА_46 забрала із собою свого сусіда ОСОБА_48 та разом з ОСОБА_39 пішли у той бік, куди кликала дружина потерпілого. Виявили, що на узбіччі лежав непритомний чоловік. ОСОБА_42 зробила ОСОБА_8 знеболюване. На голові у потерпілого були видимі гематоми. Разом із ОСОБА_49 на ковдрі перемістили потерпілого ОСОБА_8 у безпечне освітлене місце, потерпілий перебував у тяжкому стані. Свідок ОСОБА_46 у судовому засіданні також повідомила, що коли надавала медичну допомогу потерпілому, то ОСОБА_19 підбігав до них, смикав непритомного потерпілого, наказував: « ОСОБА_50 ». Від ОСОБА_51 був відчутний запах алкоголю, він поводив себе характерно особі, який вжив чимало спиртного. ОСОБА_8 певний час перебував у непритомному стані. Коли прийшов до тями, на запитання ОСОБА_46 про його імя тільки відповів: « ОСОБА_52 » і знову втратив свідомість. Його стан був тяжким. Наслідки могли бути летальні.

Свідок ОСОБА_48 дав показання про те, що 20 червня 2020 року вийшов на вулицю. Неподалік його будинку голосно кричали, стояли два мотоцикли, було близько 5-ти хлопців і дівчина. Автомобіль ОСОБА_8 на високій швидкості розвернувся біля ангару, зупинився, й із-за керма вийшов ОСОБА_19 . Його сусідка ОСОБА_46 покликала його підійти з нею до цієї компанії, оскільки ОСОБА_39 кричала, що там вбивають її чоловіка. Виявили, що на узбіччі лежав ОСОБА_36 непритомний. ОСОБА_46 із ОСОБА_53 на ковдрі перемістили потерпілого ОСОБА_8 у безпечне освітлене місце, потерпілий перебував у тяжкому стані. Шупило ОСОБА_43 підходив до потерпілого. Вів себе неадекватно, мав явні ознаки спяніння, кричав: « ОСОБА_54 , вставай». Сусідка ОСОБА_44 перегнала на прохання ОСОБА_36 автомобіль у двір ОСОБА_45 , але перед цим з потерпілою виявили, що розбито лобове скло. На завтра на узбіччі знайшли бампер від автомобіля.

Свідок ОСОБА_55 у суді надав показання про те, що бачив автомобіль потерпілого ОСОБА_8 на момент прибуття подружжя ОСОБА_56 у с. Володимирівка 20 червня 2020 року у справному стані, без видимих пошкоджень, а на наступний день, тобто 21 червня 2020 року, побачив, що автомобіль мав тріщини на лобовому склі, вм"ятини в лівій частині в області дверей. Тоді сусіди розповіли, що захопив автомобіль п"яний хлопець і пошкодив.

Таким чином, допитані у суді свідки ОСОБА_46 , ОСОБА_48 , ОСОБА_36 , ОСОБА_15 , ОСОБА_26 однозначно засвідчили, що бачили як ОСОБА_25 у вірно встановлений органом досудового розслідування час, заволодів автомобілем потерпілого.
У винного метою заволодіння стало те, що він мав намір, використати такий автомобіль як засіб пересування, щоб наздогнати ОСОБА_15 , який, побоючись за своє життя, втік від компанії обвинуваченого. Про мету свідчить напрямок руху, а також вигук: «Сідай, тікає». Тож у стані крайньої необхідності ОСОБА_25 не перебував. Фактично умисно скористався завідомо чужим для нього транспортним засобом поза волею власника. Злочин став закінченим з моменту початку руху унаслідок запуску двигуна. Тому дистанція, яку проїхав, як і короткий час використання винним чужого автомобіля, про що зазначав у своїх показаннях ОСОБА_3 не виправдовує його діяння. Крім того, протягом такого часу, ОСОБА_3 встиг пошкодити транспортний засіб, яким заволодів, що відображено у протоколі огляду транспортного засобу (а.с.31 том 3). Сума відновного ремонту встановлена експертним шляхом (а.с.12-30 том3).

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України.

Винність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, потерпілим від якого став ОСОБА_7 підтверджується, крім визнання вини самими обвинуваченими, наступними доказами.
За даними протоколу огляду від 06.07.2020 та фотоілюстрацій (а.с.57-61 том 3) встановлено, що ОСОБА_3 , перебуваючи в с. Володимирівка біля двору буд. АДРЕСА_1 , фактично на вулиці, у присутності двох понятих видав: металеву каністру темно зеленого кольору ємністю 20 літрів, яка в середині порожня, але має запах бензину: металеву монтировку, пластикову пляшку ємністю 1,5 л. зеленого кольору, прозору пляшку ємністю 5 літрів на дні якої збережено близько 1 літра мастила.
Під час слідчого експерименту 03.08.2020 (а.с.74-78 том 3) ОСОБА_3 показав як відірвав металевою монтировкою прибій навісного замка на дверях будинку потерпілого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , та зірвав у такий спосіб навісний замок. Сам перераховує викрадене майно: бензин в каністрах та мастило в пластикових пляшках.
Під час слідчого експерименту 06.08.2020 (а.с.82-88 том3) та від 03.08.2020 (а.с.74-78 том 3) встановлено як ОСОБА_3 та ОСОБА_57 добровільно відтворювали картину події, вказуючи на спосіб проникнення до житла потерпілого ОСОБА_7 , а саме демонстрували як ОСОБА_3 відірвав прибій навісного замка на дверях будинку за адресою: АДРЕСА_1 , металевою монтировкою і як зайшли всередину та виявили бензин і мастило, яке винесли з місця збереження: бензин в каністрах (металевій та пластмасовій) та мастило в пластикових пляшках.
Потерпілий ОСОБА_7 у своїх показаннях у суді розповів, що до судового розгляду адвокати підходили до нього і просили розповісти про те, що з будинку потерпілого зникло менше бензину і мастила, ніж заявив потерпілий органу досудового розслідування, тобто що обвинувачені викрали у нього менше, ніж це вказано в обвинувальному акті. Насправді, за твердженням потерпілого, з його будинку викрадено всі 30 літрів бензину марки А-92, які він зберігав у сталевій каністрі обємом 20 літрів та у пластмасовій, де було 10 літрів бензину, а також 4 літри мастила марки Fuch titan, розлитого у пластмасові пляшки з-під води. Каністру сталеву повернули, вона мала особливі характеристики: резинову наклейку. Крадіжку сам потерпілий виявив одного із днів коли приїхали з дружиною до с. Володимирівка. Суворо просить обвинувачених на карати.
Свідок ОСОБА_58 у суді підтвердила, що, коли приїхали у с. Володимирівка у відпустку в липні 2020 року, з чоловіком виявили зірваний прибій навісного замка на дверях будинку, у приміщенні зясували, що пропав бензин і мастило. Видно, що злодії вирвали прибій. Розпочалось за заявою досудове розслідування. Тоді подружжя ОСОБА_59 дізналися, що крадіжку вчинили ОСОБА_25 і ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_60 у суді надав показання, що бачив як ОСОБА_3 та ОСОБА_57
заливали бензин у мотоцикл та розповідали, що витягли бензин із господарства ОСОБА_7 . Також бачив, як вони несли каністри та пластикові пляшки із господарства ОСОБА_7 .
З урахування того, що господар визначився, яке майно у нього пропало з місця постійного збереження, суд вважає, що відсутні підстави для сумніву щодо кількості і переліку майна як предмету злочину, в межах заявленої кваліфікації для дій обох обвинувачених.
У відповідності до висновку експерта № 3634-3636/20-24 від 21.07.2020 (а.с.66-68 том 3) ринкова вартість бензину марки А-92 станом на 04.07.2020 складає 633,90 грн, а ринкова вартість 4 літрів мастила марки „Fuch titan syn mc 10w-40» становить 566,00 гривень. Згідно довідки від 04.07.2020 вартість каністри 100 гривень (а.с.70).

Встановлення вартості викраденого відповідає умовам та правилам викладеним в розясненнях, наданих у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року „Про судову практику у справах про злочини проти власності. Так, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна, визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
Суд відзначає, що статею 185 КК України встановлена кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна; вона охороняє право власності і забороняє вчиняти зазначені у ній дії. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин. Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Про умисел на викрадення майна за аналізованих обставин свідчить поведінка винних після злочину, зокрема збереження тари у одного з обвинувачених та близько 1 літра мастила, тобто обертання викраденого майна у своє користування, а також взяття на місце події спеціального знаряддя металевої монтировки.
Не грунтуються на встановлених обставинах вимога захисту про незаконність здобутих речових доказів.
Як вбачається із дослідженого видача тари та решти мастила відбувалось на вулиці з волевиявлення обвинуваченого ОСОБА_3 , що знайшло відображення у протоколі, який тільки фіксує факт такої видачі та огляд з фіксуванням характерних ознак речових доказів. Обшуки як слідча дія у кримінальному провадженні не проводились Добровільна видача набула ознак сприяння органу досудового розслідування у встановленні фактичних обставин справи і визнана помякшуючою обставиною, що зазначено в обвинувальному акті.
Свідок ОСОБА_61 у своїх показаннях зазначив, що монтировку, каністру і пляшки із пластику ОСОБА_3 видавав на вулиці неподалік його двору, поводився невимушено, порад, вказівок і наказів йому не надавали. Каністра була порожня, а у пластиковій пляшці перебувало мастило. Слідчі фотографували. ОСОБА_61 був запрошений як понятий.
Наведені докази обєктивно доводять, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого (належного потерпілому ОСОБА_7 ) майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням до житла, вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого (належного потерпілому ОСОБА_7 ) майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаному з проникненням до житла, вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України.
Винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, потерпілою від якого стала ОСОБА_62 підтверджується, крім визнання вини самим обвинуваченим, сукупністю безпосередньо досліджених у суді доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_6 у своїх показаннях розповіла, що 31 серпня 2020 року вийшла з будинку і помітила, що її мопеда на місці збереження нема, подзвонила до поліції, поліція через короткий проміжок часу повідомила, що знайшли мопед на вулиці П.Пиниці. Мопед на момент огляду не мав кількох пластикових деталей. На місці огляду були поняті і поліція. Напередодні 30 серпня 2020 біля підїзду № 3 будинку АДРЕСА_4 , де залишила мопед, вона бачила підозрілу компанію молодиків. На місці огляду мопеду був присутній ОСОБА_4 , який розповів, що викрав саме він і сказав, що розповість куди викинув решту пластику. Вітчим обвинуваченого відшкодував потерпілій збитки, завдані мопеду. Матеріальних претензій вона не має. Просить суворо не карати.
Свідок ОСОБА_63 у своїх показаннях розповів, що разом з ОСОБА_4 розпивали пиво напередодні події викрадення мопеду неподалік місця його збереження - підїзду № 3 будинку АДРЕСА_4 . На наступний день поліція опитували, чи відомо свідку щось про мопед. Проте він не знав про заволодіння мопедом ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_64 у своїх показаннях розповів що разом з ОСОБА_4 розпивали пиво напередодні події викрадення мопеду, перебуваючи на вул. Троїцькій. На наступний день поліція опитували, чи відомо свідку щось про мопед. Проте він не знав про заволодіння мопедом ОСОБА_4 .

Згідно протоколу огляду місця події від 31 серпня 2020 року (а.с.200-203 том2) на ділянці місцевості, яка знаходиться на перехресті вулиць Пушкіна - Петра Пиниці в м. Городня біля господарства № 65 по вул. Пушкіна на узбіччі грунтової дороги, яка веде від перехрестя Пиниці -Пушкіна з лівої сторони дендропарку виявлено мопед марки сірого кольору. Мопед знаходиться під гілками дерев, знаходиться на боковій підніжці передніми колесами в напрямку гілки дерев, задніми колесами до грунтової дороги. Потерпіла ОСОБА_6 заявила, що мопед належить їй.

Згідно протоколу огляду місця події від 31.08.2020 (а.с.204-206 том 2) на ділянці місцевості на узбіччі зліва від асфальтованої аллейки, яка веде від вул. Незалежності в середину парку відпочинку ОСОБА_4 вказав на місце під кущем, де було виявлено уламок пластикової панелі чорного кольору від мопеда, уламок від передньої приборної панелі.

Свідок ОСОБА_65 у суді розповів, що був понятим, коли обвинувачений ОСОБА_57 біля мосту у м. Городня показував на знаходження пластмасових запчастин до мопеду. Зі слів свідка, ОСОБА_4 поводився невимушено, приймав участь у слідчій дії, на його думку, добровільно.
Свідок ОСОБА_66 у суді дав показання про те, що на момент слідчої дії огляду місця події і предмету мопеду, ОСОБА_4 добровільно показав мопед, збережений біля дендропарку та вказав на місце, куди викинув пластикову запчастину до нього. ОСОБА_66 був запрошений в якості понятого і за результатом слідчої дії засвідчив хід і порядок своїм підписом.
За висновком експерта № 115 від 18.09.2020 (а.с.228-233 том 2) ринкова вартість, з урахуванням зносу, мопеду марки «CADET-50», моделі „QM50QT-3E 2007 виготовлення обємом двигуна 49,0 см2 , сірого кольору станом на 31.08.2020 могла становити 2706,38 гривень.

Свідок ОСОБА_67 (з якою ОСОБА_68 веде спільний сімейний побут) у своїх показаннях розповіла, що в серпні 2020 року бачила під яблунею біля дендропарку, поруч з їх домом стояв мопед. Від поліції вона дізналась, що ОСОБА_4 заволодів мопедом потерпілої.
Під час слідчого експерименту, оформленого протоколом від 01.09.2020 та відефіксацією (а.с.217-219 том 2) ОСОБА_4 у присутності захисника добровільно привів учасників слідчого експерименту на місце, куди він перемістив мопед потерпілої та ділянку місцевості, де він викинув пластмасову частину від такого мопеда.
Із метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий вправі провести таку слідчу дію як огляд місцевості, речей та документів. За змістом статей 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Схожіть обшуку та огляду обумовлюється спільністю завдань цих слідчих (розшукових) дій - пошук і виявлення об`єктів, які мають значення доказу у кримінальному провадженні. Разом з тим обшук, на відміну від огляду, має примусовий характер, який проявляється всупереч волі, з втручанням в сферу охоронюваних інтересів. За змістом вище вказаних протоколів, місцем огляду були ділянки місцевості (частини вулиці), а не приміщення, житло, споруда, якими користується ОСОБА_4 . Оспорювана захисником слідча дія була спрямована на фіксування характерних ознак виявленого після заволодіння предмету - мопеда потерпілої і запчастин до мопеду, у її присутності та за її волевиявлення. Охоронювані права та інтереси винного таким оглядом не порушені. Тому не грунтується на встановлених обставинах вимога захисту про незаконність здобутого речового доказу, оскільки слідчий огляд за перерахованих умов та у відтвореній обстановці є законним, допустимим і достовірним.
Обвинувачений усвідомлював, що мопед належить іншій особі, проте протиправно поза волею власника перемістив його до місця, розташованого поруч з власним домоволодіння, про що достовірно вказують вище зазначені протоколи, а також повідомляла свідок ОСОБА_69 . Для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 289 КК України не має значення мета вилучення транспортного засобу в його законного власника. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок, в тому числі буксирування, кочення.
Втім, за клопотанням сторони захисту протоколи про результати проведення негласних слідчих дій як аудіоконтроль особи ОСОБА_4 при розмові із співкамерником (а.с.241-243 том 2) слід визнати недопустимими.
При цьому суд керується, що зафіксована розмова із співкамерником (агентом) в умовах несвободи є порушенням права мовчання та свободи від самовикриття
Негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт і методи проведення яких не підлягають розголошенню, спрямовані на збирання, перевірку чи дослідження фактичних даних у конкретному кримінальному провадженні, та які проводяться у разі крайньої необхідності, коли відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати іншим способом. Негласні слідчі (розшукові) дії, які, за визначенням законодавця, є видами втручання в приватне спілкування, мають характер обмеження широкого права - недоторканості особистого життя, забезпечення якого належить до принципів кримінального процесу. Підстави проведення негласних слідчих (розшукових) дій визначено в ст. 246 КПК України.
ЄСПЛ вказує, шо порушення свободи обвинуваченого не свідчити проти себе має місце, коли до особи застосовується примус обманним шляхом із використанням прихованих технік розслідування ( справа «Аллан проти Сполученого Королівства»).
З урахуванням змісту протоколу фактично проводився допит ОСОБА_4 в умовах несвободи, а не відбувалось дозволене втручання у приватне життя. Визнання цього доказу недопустимим повністю узгоджується з практикою ВС (постанова від 05 березня 2020 року, справа №666/5448/15-к)
Однак, визнання такого доказу недопустимим, з урахуванням обєму інших допустимих вище вказаних досліджених доказів, оцінених у єдності та взаємозвязку, не спростовують правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 як злочину, вчиненого відносно потерпілої ОСОБА_70 .
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України.

За сукупністю вчиненого умисні дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, ч.1 ст. 289 КК України, ч.3 ст. 185 КК України.

За сукупністю вчиненого умисні дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 289 КК України.

Цивільні позови потерпілого ОСОБА_8 (а.с.122-126 том 1 з додатками на а.с.127-132 том1, а с. 77-80 том 2), заявлені до ОСОБА_3 слід задовольнити повністю.
Так, згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Моральна шкода спричинена потерпілому полягає: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків відстрочення працевлаштування на невизначений час. Наведене випливає із чинного законодавства (ст.23 ЦК України). Доведено, що моральну шкоду потерпілому спричинено протиправними діями винного. Зважаючи на характер протиправних дій винного щодо потерпілого, із урахуванням характеру і обсягу понесених потерпілим моральних страждань з приводу найбільшої цінності здоровя, а також зважаючи на доведені переживання з приводу заволодіння його автомобілем і наслідків протиправних діянь, суд дійшов висновку, що грошовий вираз моральної шкоди, за завдані злочини адекватний загальній сумі 130000 гривень, де 100000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України. Саме у наведених сумах дотримується баланс між тягарем відповідальності та справедливою компенсацією. Ця сума підлягає стягненню із ОСОБА_71 на користь потерпілого ОСОБА_72 , виходячи із вимог розумності і справедливості.
Моральна шкода в силу ч.4 ст. 23 ЦК України відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню і не повязана з розміром цього відшкодування.
Статтею 1166 ЦКУ передбачено, що майнова шкода, завдана особистим немайновим правам, а також майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Із документально підтверджених витрат (а.с.131-132 том 1) встановлено, що витрати на ліки для потерпілого становлять 5083,98 грн.
Згідно висновку експерта № 99 від 29.07.2020 (ас.12-31 том 3) розмір матеріальних збитків, завданих власнику КТЗ «AUDI» МОДЕЛЬ «80» після вчинення кримінального правопорушення станом на 20.06.2020 становить 5062,46 грн.
З урахуванням відтвореної у судовому засіданні картини злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, в силу повідомлених свідками ОСОБА_46 , ОСОБА_48 , ОСОБА_40 обставин про шалену, свавільну їзду автомобілем потерпілого під керуванням ОСОБА_3 на великій швидкості, виявлення свідком ОСОБА_73 безпосередньо на місці події уламка від автомобіля потерпілого, свідчення ОСОБА_74 про попередній візуальний стан автомобіля потерпілого до заволодіння ним ОСОБА_3 , дані із протоколу огляду транспортного засобу на момент його повернення потерпілому, суд вважає доведеним прямий причинний звязок між діями ОСОБА_71 і наслідками погіршення стану транспортного засобу, а тому 5062,46 грн також підлягає стягненню з винного на користь ОСОБА_8 .
Крім того. у ч.1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі понесені ним документально підтверджені витрати. Згідно розрахунку (а.с.252 том 1) витрати на адвоката становлять 15000 гривень і підтверджені відповідними документами (а.с.237-251 том1). Наведені процесуальні витрати на правову допомогу підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_37 у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України та роз`яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.
Тому процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні по факту викрадення майна у потерпілого ОСОБА_7 , при однаковому ступеню вини, слід стягнути з обвинувачених у рівних частинах.
Інші процесуальні витрати: на залучення експерта на проведення автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні з приводу заволодіння автомобілем ОСОБА_8 - слід стягнути із ОСОБА_3 ; на залучення експертів у кримінальному провадженні за фактом заволодіння мопедом ОСОБА_6 - слід стягнути із ОСОБА_4 .
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчинених діянь, сукупність усіх важливих обставин провадження; наслідки, що настали; особу винного: його сімейний стан, стан здоров`я, матеріальний стан; позицію потерпілих щодо міри покарання; часткове повернення майна потерпілому ОСОБА_7 за наслідком активних слідчих дій. У ході судового розгляду підтвердилась така обставина, що пом`якшує покарання винному, як активне сприяння розкриттю злочину. Помякшуюча покарання обставина щирого каяття, зазначена в обвинувальному акті затвердженому за фактом спричинення шкоди здоровю потерпілого ОСОБА_8 , не підтверджена у ході судового слідства. Оскільки щире каяття є відвертою негативною оцінкою винним своєї злочинної поведінки з позицій не словесної уявної, а дійсної відвертої психологічної переорієнтації суб`єкта. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. Тобто щире каяття це передусім морально-психологічне явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею злочину, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду. Проте після злочину винний навіть не намагався сприяти потерпілому та компенсувати вартість ліків Оцінка винним своїх дій демонстративна, щирості і жалю з приводу вчиненого він не виражає.
Обставиною, що обтяжує покарання у кримінальному провадженні з приводу заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, що прямо зазначено в обвинувальному акті (а.с.8487 том 1), який формує межі судового розгляду. За практикою ВС (постанови 643/20474/15-к, № 571/1436//15-к від 03.12.2019) норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів, на відміну від справ про адміністративні правопорушення. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84,92,94 КПК. Явні ознаки такого спянінння встановлені від очевидців події. Доводи захисту про те, що факт перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння повинен підтверджуватися виключно на підставі висновків відповідного експерта або іншими медичними документами, які матеріали кримінального провадження не містять, не ґрунтуються на положеннях процесуального закону.
Інші обвинувальні акти у обєднаному кримінальному повадженні не містять посилань на обтяжуючі покарання обставини.
За ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 185 ч.1 ст.289 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком мінімальної його межі, зазначеної в санкції кожної статті.
Обираючи принцип остаточного призначення покарання, суд враховує кількість потерпілих, відмінність в обєктах посягання, наслідки та вид сукупності. З урахуванням наведених чинників, остаточне покарання винному слід призначити шляхом часткового складання призначених покарань.
Кримінальний кодекс підкреслює важливість такої мети покарання як виправлення обвинуваченого, тобто створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки. Самокерована правослухняна прведінка ОСОБА_3 , враховуючи конкретні обставини обєднаного кримінального провадження, можлива тільки в умовах ізоляції та реального вібування покарання у виді позбавлення волі. Тільки така міра покарання здатна сприяти виправленню винного, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як винним, так і іншими особами.

У строк покарання ОСОБА_3 слід зарахувати день за день безперервне попереднє увязнення із 21 серпня 2020 року по день набрання вироком суду законної сили.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчинених діянь, сукупність всіх важливих обставин провадження; наслідки, що настали; особу винного: його сімейний стан, стан здоров`я, матеріальний стан; позицію потерпілих щодо міри покарання; часткове повернення майна потерпілому ОСОБА_13 у ході активних слідчих дійта повне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_70 . У ході судового розгляду підтвердились помякшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, повне відшкодування збитків потерпілій ОСОБА_6 .
У обєднаному кримінальному провадженні доводяться помякшуючі ОСОБА_4 покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед виражається у намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненні злочину знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження шляхом підтвердження потерпілою ОСОБА_6 , що родичі винного відшкодували їй збитки, спричинені внаслідок незаконного заволодіння її мопеду і за втрату деталей, які на момент огляду повернутого транспортного засобу були відєднані. Доводиться і активне сприяння ОСОБА_4 у розкритті обох злочинів, він приймав добровільно учать в усіх слідчих діях, чим сприяв своєчасному встановленню істини у справі. Доводи захисту про недоведеність факту перебування ОСОБА_75 у стані алкогольного сп`яніння, перебувають за межами розглянутого кримінального провадження. Обвинувальний акт (а.с.23-28 том 2, а.с.3-10 том 1) не містить посилання на включення стороною обвинувачення такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, а суд, керуючись межами судового розгляду, таку обставину не повинен мотивувати, ні ствердно, ні заперечуючи її, за клопотанням сторони захисту.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 у розглянутому обєднаному кримінальному провадженні є рецидив злочинів. Статтею 34 КК України визначено, що рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин (загальний рецидив). Тобто такий рецидив охоплює різнорідні злочини і не впливає на кваліфікацію злочину, а береться до уваги судом як обставина, що обтяжує покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України. Із вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 13.07.2020 встановлено, що ОСОБА_4 має непогашену судимість за нетотожний умисний злочин (ч.1 ст. 357 КК України), тому нові злочини (ч.3 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України, створюють із зазначеним нетотожним злочином рецидив.
За ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України слід призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком мінімальної його межі, зазначеної в санкції кожної статті.
Обираючи принцип остаточного призначення покарання, суд враховує кількість потерпілих, їх позицію щодо покарання, наслідки, їх часткове усунення, вид сукупності. З урахуванням наведених чинників, остаточне покарання винному слід призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.
Зазначені злочини ОСОБА_4 вчинив у період іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду, який набрав законної сили. Тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства і покарання йому має бути призначено у виді позбавлення волі, із застосуванням правил ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань.
Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню. Крім того, у відповідності до розяснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму ВС 24.10.2003 N 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання , виходячи із змісту частини 3 статті 78 КК ( 2341-14 ), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. У строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати день за день безперервне попереднє увязнення із 31 серпня 2020 року до день набрання вироком суду законної сили.
Запобіжні заходи обвинуваченим до набрання вироком суду законної сили слід залишити попередньо визначені.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів за ч.1 ст. 121 КК України, ч.1 ст. 289 КК України, ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання:
за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років,
за ч.1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки,
за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки,
На підставі статті 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 призначити шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 21 серпня 2020 року, зарахувавши у строк покарання день за день попереднього ув`язнення із 21.08.2020 по день набрання вироком суду законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання законної сили вироком суду визначити у виді тримання під вартою.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів за ч.3 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 289 КК України і призначити покарання:
за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки,
за ч.2 ст. 289 КК Укаїни у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі статті 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_4 за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 13.07.2020 року і остаточно призначити йому покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з 31 серпня 2020 року, зарахувавши у строк покарання день за день попереднього ув`язнення із 31 серпня 2020 року по день набрання вироком суду законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання законної сили вироком суду визначити у виді тримання під вартою. Одночасно залишивши до набрання законної сили альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600 гривень.
Речові докази: сталеву каністру обємом 20 літрів, дві пластикові пляшки об"ємом 1,5 л та 5 л, де знаходиться мастило об"ємом 1 літр, передані під зберігальну розписку ОСОБА_7 залишити у його власності як річ, що йому належить; металеву монтировку як знаряддя злочину знищити; мопед марки «Кадет-50», уламок мопеду, передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити у її власності як річ, що їй належить; автомобіль марки «AUDI» модель «80» червоного кольору, типу седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер щасі (кузов, рама № НОМЕР_2 , 1988 року випуску, переданий під зберігальну розписку ОСОБА_8 залишити у його законному володінні.
Цивільні позови потерпілого ОСОБА_8 задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 130000 (сто тридцять тисяч) гривень, з яких: 100000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 5083,98 грн (пять тисяч вісімдесят три гривні девяносто вісім копійок) витрат на ліки та 5062,46 грн (пять тисяч шістдесят дві гривні сорок шість копійок на відшкодування збитків завданих транспортному засобу під час незаконного заволодіння, а всього матеріальної шкоди на суму 10146,44 грн ( десять тисяч сто сорок шість гривень сорок чотири копійок).
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 на відшкодування витрат на правову допомогу 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні з приводу заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_75 в рівних частинах по 326 грн 88 коп з кожного на користь держави.
Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні з приводу заволодіння майном потерпілої ОСОБА_76 слід стягнути з ОСОБА_4 в сумі 817, 25 гривень та 1307,60 гривень на користь держави.
Процесуальні витрати на залучення експерта-автотоварознавця у кримінальному провадженні щодо збитків, спричинених автомобілю ОСОБА_8 слід стягнути з ШупилаА.Є в сумі 1961,40 грн на користь держави.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору, потерпілим, представнику потерпілого.
На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя ОСОБА_77