Справа № 569/4994/21
УХВАЛА

про закриття кримінального провадження

05 квітня 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі :

судді ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.04.2013 №0002319 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и в :
До суду надійшло клопотання прокурора про закриття кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.04.2013 за №0002319 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Із клопотання слідує, що 16 травня 2001 року СУ УМВС України у Рівненській області, порушено кримінальну справу №20-43-01 по факту незаконного заволодінням шляхом шахрайства індивідуальним майном громадянина Польщі ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 143 КК України (в редакції 1960 року).

17 травня 2012 року СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області вказаний злочин перекваліфіковано з ч.2 ст. 143 КК України на ч.2

ст. 289 КК України.

16 квітня 2013 року кримінальну справу №20-43-01 внесено до ЄРДР за №0002319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Згідно показань заявника ОСОБА_5 , даних ним поліції Чеської республіки 20.12.1997, вбачається, що ОСОБА_6 замовив у нього посередницькі послуги по придбанню автомобіля «Ауді 100» на території Німеччини. Про продаж автомобіля заявник домовлявся із своїм шваґром ОСОБА_7 , який на території Німеччини займається продажем автомобілів. Автомобіль мав бути транспортований до польсько-чеського кордону ОСОБА_8 по дорученню від ОСОБА_6 , де він його мав забрати та оплатити вартість в розмірі 19500 марок. Організацією переміщення транспортного засобу займався заявник, ОСОБА_6 ні з ОСОБА_7 ні з ОСОБА_9 з даного приводу не спілкувався. Домовленості були усними, будь-які письмові документи не складалися.

Як пояснив заявник, 19.12.1997 ОСОБА_10 згідно попередньої домовленості на автомобілі «Ауді 100» прибув до м. Наход-Бєловемс, що на польсько-чеському кордоні. Разом з ним був ОСОБА_11 та його колега МатеусЗак. ОСОБА_6 прибув туди разом з заявником з території Польщі. Заявник показав та передав ОСОБА_6 автомобіль. Після передачі автомобіля ОСОБА_11 та його колега відразу поїхали. ОСОБА_6 попросив заявника зайняти чергу на кордоні, пояснив, що підійде пізніше. Заявник разом з ОСОБА_9 сіли в автомобіль заявника та поїхали займати чергу. Через 5-10 хвилин, вони повернулися та виявили, що ОСОБА_6 зник разом з автомобілем. Після чого заявник звернувся до поліції.

Під час дачі свідчень правоохоронним органам Польщі в якості свідка 21.02.2003 ОСОБА_12 підтвердив свої попередні показання про обставини заволодіння ОСОБА_13 автомобілем, уточнив, що неодноразово співпрацював з ОСОБА_6 з питань доставлення на його замовлення автомобілів з Німеччини, щодо заподіяної йому шкоди пояснив, що в подальшому був змушений заплатити ОСОБА_14 вартість автомобіля в розмірі 19500 марок.

Під час дачі свідчень правоохоронним органам Польщі в якості свідка 21.02.2003. Марек ОСОБА_15 вказав, що в грудні 1997 року на прохання ОСОБА_16 їздив до Німеччини забирати автомобіль «Ауді 100». Зі слів ОСОБА_17 вказаний автомобіль в нього замовив ОСОБА_6 . Автомобіль забрав у ОСОБА_18 та перегнав до польсько-чеського кордону, де передав ОСОБА_6 , який в подальшому зник разом з автомобілем. Свідкові зазначив, що кошти за придбання автомобіля Йогану Волошину не платив та не отримував кошти на вказані цілі від ОСОБА_19 . Йому також відомо, що ОСОБА_20 не розрахувався з ОСОБА_21 за автомобіль.

Під час дачі свідчень правоохоронним органам Польщі в якості свідка 04.03.2003 ОСОБА_22 пояснив, що він разом ОСОБА_9 приганяли автомобіль «Ауді 100» з ОСОБА_23 , який передали на чесько-польському кордоні ОСОБА_6 .

Під час дачі свідчень правоохоронним органам Німеччини в якості свідка 05.10.2004 ОСОБА_11 пояснив, що він тривалий час співпрацював з ОСОБА_9 , який за дорученням інших людей купував у свідка авто.

Свідок підтвердив факт продажу ОСОБА_24 автомобіля «Ауді 100», зі слів якого йому відомо, що автомобіль замовив ОСОБА_6 . Вказаний автомобіль належав свідкові на праві власності. Він уклав відповідний договір купівлі-продажу, який підписав ОСОБА_10 .

Будь-яких переговорів з ОСОБА_25 з приводу купівлі-продажу даного автомобіля свідок не вів, домовленості були лише з ОСОБА_9 . Всі дозвільні документи на автомобіль він оформив та передав ОСОБА_24 . Волошин заперечив показання ОСОБА_26 в частині того, що він разом з ОСОБА_15 транспортував автомобіль до кордону та був присутній при передачі автомобіля ОСОБА_6 .

Також свідок наголосив, що ОСОБА_27 коштів за вказаний автомобіль не сплачував. У вказаній справі свідок зазнав збитків в сумі близько 12 000 марок. Шкода виникла внаслідок того, що ОСОБА_10 не виконав свої зобов`язання перед ним та не розрахувався за автомобіль. Вважає, що всі витрати йому повинен відшкодувати ОСОБА_10 , який частково відшкодовує шкоду.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що власником автомобіля «Ауді» був ОСОБА_11 , який не звертався в правоохоронні органи про факт незаконного заволодіння транспортним засобом.

В даному випадку має місце неналежне виконання ОСОБА_9 зобов`язань перед ОСОБА_21 за продаж автомобіля.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 заперечив факт незаконного заволодіння транспортним засобом, пояснив, що автомобіль АУДІ-100» в ОСОБА_26 не замовляв. Свідок зазначив, що в середині 1997 року виїхав на заробітки до Республіки Польща в с. Веловєнька, де працював в громадянина Польщі ОСОБА_28 , основний вид діяльності та заробітку якого становив продаж автомобілів. В нього він займався ремонтом, підготовкою до продажу легкових автомобілів, виконував роботи по господарству.

В грудні 1997 року ОСОБА_26 звернувся до нього з проханням, що хоче привезти з Німеччини автомобілі, один з яких «АУДІ-100» буде оформлений на його ім`я та в подальшому продано. Він мав на автомобілі перетнути чесько-польський кордон. На вказану пропозицію свідок погодився.

Через кілька днів після вищевказаної розмови ОСОБА_29 повідомив, що автомобілі знаходяться в м.Наход (Чеська республіка) та їх необхідно перевезти на територію Польщі. Вони разам на автомобілі приїхали до польсько-чеського кордону, потім пішки перетнули його. В м. Наход вони зустріли ОСОБА_30 та ще двох невідомих йому громадян, які проживають в с. Веловєнька. Було привезено три автомобілі «АУДІ-100» сірого та білого кольорів і «Ніссан-Прем`єра» чорного кольору, спортивною зразка. Свідок по вказівці ОСОБА_31 на автомобілі «Ніссан-Прем`єра» перетнув кордон, хоча на його ім`я був оформлений автомобіль «Ауді». Усі автомобілі перетнули чесько-польський кордон та на території Польщі він залишив даний автомобіль і вказаних осіб, вирушив на залізничну станцію, звідки виїхав додому на поїзді - спочатку до Любліна, а потім пересів на потяг Берлін-Київ, котрий проходить через м. Рівне. На польсько-українському кордоні в паспорті йому було проставлено відмітку про перетин кордону на переході Зосов-Ягодин.

Свідок ОСОБА_32 пояснив, що у нього в користуванні перебував автомобіль»» Ауді-100», 1991 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , який він поміняв в чоловіка на ім`я ОСОБА_33 , надавши йому взамін власний автомобіль БМВ 318, синього кольору. Він надав паспорт чоловікові на ім`я ОСОБА_33 з метою оформлення доручення на керування автомобілем, але ОСОБА_33 повідомив, що автомобіль зареєстрував на ім`я свідка. Свідок пояснив, що він не знайомий з ОСОБА_6 та ОСОБА_34 ..

Свідок ОСОБА_35 пояснив, що йому невідомі обставин ввезення на територію України автомобіля «Ауді 100», вказав, що даним автомобілем він ніколи не користувався, про постанову Дубровицького районного суду від 10.09.1998, згідно якої в нього вилучено автомобіль «Ауді», йому також нічого не відомо. Таких осіб як ОСОБА_6 та ОСОБА_36 він не знає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_37 пояснив, що його теща ОСОБА_38 на підставі довідки рахунку ОПГ №204488 від 11.09.1998 придбала автомобіль Ауді 100 сірого кольору. Він надавав тещі допомогу у придбанні та постановці на облік вказаного автомобіля. Він користувався автомобілем по дорученню. В кого було придбано автомобіль йому невідомо.

Допитана в якості свідка ОСОБА_38 підтвердила показання

ОСОБА_39 щодо обставин придбання транспортного засобу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_40 підтвердив обставини складання адміністративного протоколу на ОСОБА_41 та вилучення в нього автомобіля «Ауді 100». Вказав, що особа ОСОБА_41 була встановлена на підставі посвідчення водія, адміністративне правопорушення полягало в тому, що ОСОБА_35 керував незареєстрованим транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_42 пояснив, що він був присутній в якості понятого під час складання свідком ОСОБА_43 адміністративного протоколу відносно ОСОБА_44 .

Відповідно до інформації управління Державтоінспекції УМВС України в Рівненській області від 13.08.2001 встановлено, що автомобіль марки «Ауді 100», кузов НОМЕР_2 , заявлений в розшук 11.06.1998 року, заявник Інтерпол. Даний автомобіль поставлено на тимчасовий облік в Рівненському МРЕВ УДАІ УМВС України в Рівненській області 29.05.1998, а вподальшому зареєстровано за рішенням суду в Дубенському МРЕВ УДАІ УМВС України в Рівненській області 10.02.1999, власник ОСОБА_45 .

Згідно копії довіреності від 17.12.1997 вбачається, що ОСОБА_6 доручає Мареку Новаку привезти автомобіль марки «Ауді 100», виробництва 14.02.1991, номер кузова НОМЕР_3 .

Згідно листа Рава-Руської митниці Державної митної служби України

№ 11/749 від 03.02.1999 року, відомостей про перетин кордону автомобілем «Ауді-100», кузов № НОМЕР_1 в період з 01.01.1997 року по час відповіді в архівах митниці не виявлено.

Згідно листа Волинської митниці Державної митної служби України

№ 1/21-967 від 12.02.1999 року, відомостей про перетин кордону автомобілем «Ауді-100», кузов № НОМЕР_4 в період за 1997-1998 рік в архівах митниці не виявлено.

Згідно листа Рівненської митниці Державної митної служби України

№ 01/18-3973 від 21.12.1998 року, відомостей про перетин митного кордону вказаним транспортним засобом ОСОБА_6 за період з 01.01.1997 по 15.12.1998 року через митний пост «Дубровиця» Рівненської митниці не зареєстрований.

Відповідно до протоколу виїмки від 22.03.2002 з Рівненської митниці вилучено документи щодо митного оформлення автомобіль марки «Ауді 100», кузов НОМЕР_2 .

Відповідно до заяви ОСОБА_46 від 29.05.1998 вбачається, що останній просить провести митне оформлення ввезеного з Польщі автомобіля «Ауді 100».

Митною декларацією №4697 підтверджується, що даний транспортний засіб тимчасово ввезений ОСОБА_47 через Дубровицьку митницю.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 Рівненська митниця не заперечувала проти реєстрації в органах ДАІ МВС України вказаного транспорту на ім`я ОСОБА_48 ..

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 17.06.1998 вказаний транспортний засіб зареєстровано за

ОСОБА_49 ..

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що ввезення на територію України вказаного транспортного засобу здійснено ОСОБА_47 .

ОСОБА_47 представлено документи, що підтверджують правомірність користування автомобілем, а саме: доручення від 15.05.1998 від ОСОБА_50 , проживаючого АДРЕСА_1 з пред`явленням паспорта серії НОМЕР_7 , виданий начальником паспортного столу, котрий уповноважив ОСОБА_51 та ОСОБА_52 на користування автомобілем «Ауді», 1991 р. виробу, реєстраційний номер НОМЕР_8 , техпаспорт на автомобіль виданий міською управою Сулейвек.

Відповідно до документів про надання міжнародної правової допомоги, які надійшли з Польщі, встановлено наступне.

Відповідно до документа №212/03 встановлено, що повітовий староста в ОСОБА_53 інформує, що реєстраційне посвідчення, копія якого була надіслана, не був виданий управлінням міста Сулейвейк. Печатки, що видніються на документі, відрізняються від тих, що використовувалися на той час. В 1997 році пані ОСОБА_54 вже не працювала в установі, а підпис в документі не схожий на її підпис.

Відповідно до ОСОБА_55 записки вбачається, що з метою встановлення особи ОСОБА_50 здійснено виїзд на вулицю Зелену, де в ході бесід з мешканцями вказаної вулиці встановлено, що дана особа невідома мешканцям вулиці.

Відповідно до Урядової записки 3212/03 вбачається, що за посередництвом коменданта Повітової поліції в ОСОБА_56 встановлено, що в базі даних не фігурує особа ОСОБА_57 . В цій базі фігурує 3 особи з прізвищем ОСОБА_58 , але всі ці особи жіночої статі.

Згідно з повідомленням нотаріальної канцелярії ОСОБА_59 встановлено, що печатка і підпис нотаріуса Вишневського є підробленими.

Відповідно до інформації відділу загальних справ міста Жирардове встановлено, що посвідчення серії НОМЕР_7 не видавалось в місті Жирардове.

За таких обставин, в ході досудового розслідування встановлено, що документи, які надано ОСОБА_47 на підтвердження прав на автомобіль «Ауді 100», містять недостовірні відомості.

У відповідь на запит від 19.12.2012 СВ УМВС України в Рівненській області надійшли документи виконані в порядку надання правової допомоги, з яких встановлено наступне.

Згідно урядового листа м.Кудове Здрою №1068/02 від 31.03.2003 вбачається, що не представляється можливим встановити факт проходження митного контролю автомобілем «Ауді 100».

Відповідно до листа Митних служб у Вроцлаві від 15.04.2003 №16-архів 07.06-30/03 встановлено, що документи датовані 1997 роком знищені згідно інструкції №4 від 27.12.1993.

Відповідно до листа Судецького митного відділу від 05.05.2003 вбачається, що неможливо встановити факт проходження митного контролю в 1997 році ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_60 , у зв`язку з тим, що всі документи знаходяться в архіві Судова і датуються лише від 1999 року.

Згідно листа митної платівки від 08.05.2003 №421/03 встановлено, що митна служба в Кудове Здрою у період 1997 року не вела персонального обліку осіб, що перетинали кордон, тому не може підтвердити факт митного контролю вищевказаних осіб.

Відповідно до постанови Дубровицького районного суду Рівненської області від 10.09.1998 ОСОБА_61 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП до штрафу в розмірі 51 гривня із застосуванням оплатного вилучення автомобіля «Ауді 100» з реалізацією в Рівненській фірмі «Віраж».

Як вбачається з довідки рахунку ОПГ №204488 від 11.09.1998, виданої Малим спільним підприємством Фірма «Віраж» ОСОБА_38 придбала автомобіль «Ауді 100».

Відповідно до реєстраційної картки на автомобіль з номером НОМЕР_2 встановлено, що 10.02.1999 автомобіль зареєстровано за ОСОБА_62 .

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи №564 від 09.10.2003 вбачається, що встановити ким ОСОБА_6 чи іншою особою виконано рукописний текст і підписи від імені ОСОБА_63 в графі «Платник» квитанції щодо оплати техогляду від 17.06.1998 в сумі 1.25; «платник» квитанції щодо оплати за номерні знаки та свідоцтво від 17.06.1998 в сумі 13.50; підписи від імені ОСОБА_63 в графі «Підпис власника (водія)» та «підпис» декларації №4697 на ввезення транспортного засобу індивідуального користування від 27.05.1998 року; «Одержав (підпис власника)» оригіналу та другому примірнику Посвідчення серії НОМЕР_5 про реєстрацію транспортного засобу від 29.05.1998 року; «підпис власника» заяви щодо митного оформлення ввезеного з Польщі автомобіля «Ауді 100» від 29.05.1998 року не виявилось можливим.

Рукописний текст, яким заповнена заява щодо митного оформлення ввезеного з Польщі автомобіля «Ауді 100» від 29.05.1998 року; декларація №4697 на ввезення транспортного засобу індивідуального користування від 27.05.1998 року вірогідно виконані не ОСОБА_6 .

ОСОБА_11 , як власник автомобіля, підтвердив наявність волевиявлення щодо передачі автомобіля ОСОБА_24 , пояснив, що не звертався в правоохоронні органи про заволодіння транспортним засобом та вважає, що йому заподіяна шкода внаслідок неналежного виконання ОСОБА_9 зобов`язань згідно договору купівлі-продажу автомобіля, яку він частково відшкодовує.

Крім того, ОСОБА_10 , який придбав вказаний автомобіль у ОСОБА_18 та вважається його законним володільцем, також не звертався в правоохоронні органи з приводу незаконного заволодіння транспортним засобом, не вказував про заподіяння йому шкоди.

Крім того, в ході виконання клопотання про міжнародну правову допомогу у кримінальних справах був допитаний, в якості свідка ОСОБА_11 , який показав, що з заявами про вчинення злочину він не звертався. Автомобіль згідно договору купівлі-продажу він продав для ОСОБА_30 .

За таких обставин встановлено, що заявник ОСОБА_64 не був ні власником, ні особою, яка на законних підставах володіла та користувалася вищевказаним автомобілем, не володів ні дійсним ні уявним правом щодо вказаного автомобіля.

В ході досудового розслідування вжито вичерпних заходів із встановлення, передбачених ст.91 КПК України, обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак, за результатами проведених слідчих (розшукових) дій, проведення інших процесуальних дій, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
В ході досудового розслідування повідомлення про підозру не здійснювалось.
В підготовчому судовому засіданні при розгляді даного клопотання, прокурор підтримав його, просив задовольнити. Закрити кримінальне провадження внесеного в ЄРДР 16.04.2013 за №0002319 за ч.2 ст.289 КК України у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин.

Також, прокурор зазначив, що у даному провадженні потерпілої особи не встановлено. Інші учасники провадження також відсутні.

Заслухавши прокурора, суд вважає, що назване вище клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що кримінальну справу №20-43-01 було порушено 16.05.2001 року в СУ УМВС України у Рівненській області по факту незаконного заволодіння шляхом шахрайства індивідуальним майном громадянина Польщі ОСОБА_4 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.143 КК України (в редакції 1960 року). Згодом злочин було перекваліфіковано з ч.2 ст.143 КК України на ч.2 ст.289 КК України та 16.04.2013 внесено відомості до ЄРДР відповідно до вимог діючого КПК.

Як встановлено органом досудового розслідування у даному провадженні відсутня потерпіла особа. Зокрема громадянин Польщі ОСОБА_12 не є особою якій заподіяно збитки. Інші особи із заявою про визнання їх потерпілими під час досудового розслідування не звертались.

Згідно п.3-1ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.
Відповідно п.1-1 ч.2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.3-1 частини першої цієї статті.
Закриття кримінального провадження з підстави передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Кримінальне провадження закривається на підставі п.3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України лише судом за клопотанням прокурора, яке він подає самостійно чи за ініціативи інших учасників кримінального провадження.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК України є тяжким. Строк притягнення до кримінальної відповідальності за який, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, становить 10 років.
З моменту звернення заявника з повідомленням про вчинення злочину минуло понад 23 роки.
Отже, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1-1 ч. 2, п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
На підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, керуючись п.1-1 ч. 2, п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 2 ч.3 ст.314, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.04.2013 №0002319 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, задовольнити.

Закрити кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.04.2013 №0002319 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України на підставі пункту 3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку із не встановленням особи яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин .

Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.

Письмові докази (документи) залишити в матеріалах кримінального провадження, інші речові докази відсутні .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з моменту оголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя ОСОБА_1