Справа № 536/1153/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

представник потерпілого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засідання, в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 0000118, які надійшли з Військової прокуратури Полтавського гарнізону центрального регіону України з обвинувальним актом за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. П`ятихатки Кременчуцького району Полтавської області, українцем, громадянином України, з професійно-технічною освітою, не одружений, військовослужбовець строкової служби, стрілець 3-го відділення 3- го патрульного взводу 3-ї патрульної роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимим, -

В С Т А Н О В И В:

16.02.2020 року близько 6 години, в темний час доби, похмуру погоду без опадів, по обледенілому асфальтобетонному покриттю вулиці Леоновій у с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області зі сторони с. Щербаки Кременчуцького району Полтавської області, керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ 1140, д.н.з. НОМЕР_2 , зі швидкістю близько 70 км/год, рухався водій ОСОБА_6 .
Разом з водієм ОСОБА_6 в салоні автомобіля ЗАЗ 1140, д.н.з. НОМЕР_2 , перебувало п`ятеро пасажирів, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Рухаючись у вказаному напрямку по вулиці Леоновій у с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області, водій ОСОБА_6 почав здійснювати поворот ліворуч не врахувавши при цьому дорожню обстановку та не впевнившись у безпеці вказаного маневру, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини на ґрунтове покриття та перекидання автомобіля ЗАЗ 1140, д.н.з. НОМЕР_2 .
В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля ОСОБА_11 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 442 від12.06.2020 року отримав тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому верхньої гілки правої лонної кістки, перелому нижньої гілки правої лонної кістки, перелому верхньої гілки правої лобкової кістки в ділянці лобкового бугра, перелому верхньої гілки лівої лобкової кістки в ділянці лобкового бугра, перелому крила лівої клубкової кістки, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Згідно висновків судової інженерно-транспортної експертизи № 385 від17.06.2020 року в умовах заданої події, водій автомобіля ЗАЗ 1140, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля ЗАЗ 1140, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та суду пояснив, що вчинив його за вищевикладених обставин.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та оскільки проти такого розгляду сторони кримінального провадження не заперечували, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений давав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб, мотив його вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.

Оскільки ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тому суд його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до службової характеристики з місця військової служби характеризується посередньо, у вчиненому розкаявся та критично ставиться до вчиненого, раніше не судимий.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілому.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, що передбачає покарання за вчинене у виді штрафу та вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами з наступних підстав.

Так, в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, санкція ч. 1 ст. 286 КК України, передбачала покарання у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, частково відшкодував матеріальні збитки потерпілому, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Також судом встановлено, що прокурором ОСОБА_12 в інтересах держави Міністерства охорони здоров`я України в особі Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 в якому просив стягнути з останнього відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 в сумі 28221,18 грн.
ОСОБА_6 вказаний позов визнав повністю тому суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню в розмірі вказаної суми.

Також, потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 , ПАТ «Страхова група «ТАС» в якому просив суд стягнути з АТ «СГ «ТАС» матеріальну шкоду в розмірі 14362,17 грн. та з ОСОБА_6 - 50000 грн. моральної шкоди.
ПАТ «Страхова група «ТАС» у своєму відзиві на позовну заяву вимоги ОСОБА_11 визнала частково в сумі 11623,61 грн.

З урахуванням часткового відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_6 , перевіривши обґрунтовані та документально підтверджені витрати на лікування потерпілого, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_11 залишок невідшкодованої матеріальної шкоди в сумі 11623,61 грн.

ОСОБА_6 позовні вимоги щодо відшкодування потерпілому моральної шкоди в сумі 50000 грн визнав частково та просив суд зменшити розмір шкоди до 5000 грн.
Вирішуючи дане питання суд дійшов наступного висновку.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначені розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних, фізичних та психічних страждань, які зазнав позивач, вимушеність змін в життєвому ритмі у зв`язку з перебуванням більше місяця на стаціонарному лікуванні, в подальшому на амбулаторному, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану на думку суду буде достатньою та відповідати засадам розумності відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 370, 374, 377 КПК України, ч. 1 ст. 286 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов прокурора ОСОБА_12 в інтересах держави Міністерства охорони здоров`я України в особі Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», ЄДРПОУ 3765850 на р/р НОМЕР_3 , відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_11 в сумі - 28221,18 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 , ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 11623,61 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.02.2020 року на транспортний засіб «ЗАЗ 1140» д.н.з. НОМЕР_2 .

Скасувати арешт накладений ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.05.2020 року на майно, а саме: двох листів А3 зі знімками комп`ютерної томографії ОСОБА_11 датованих 17.02.2020 року, двох листів А3 зі знімками комп`ютерної томографії ОСОБА_11 датованих 13.03.2020 року, двох листів А4 з описом комп`ютерної томографії ОСОБА_11 від 17.02.2020 року та 13.03.2020 року, двох дисків ТОВ «МДЦ Експерт» до комп`ютерної томографії ОСОБА_11 від 17.02.2020 року та 13.03.2020 року.

Речові докази по справі:

- транспортний засіб «ЗАЗ 1140» д.н.з. НОМЕР_2 повернути за належністю власнику ОСОБА_13 ;

- два листи А3 зі знімками комп`ютерної томографії ОСОБА_11 датованих 17.02.2020 року, два листи А3 зі знімками комп`ютерної томографії ОСОБА_11 датованих 13.03.2020 року, два листи А4 з описом комп`ютерної томографії ОСОБА_11 від 17.02.2020 року та 13.03.2020 року, двох дисків ТОВ «МДЦ Експерт» до комп`ютерної томографії ОСОБА_11 від 17.02.2020 року та 13.03.2020 року залишити за належністю - ОСОБА_11 .

На вирок може бути подана апеляція в Полтавський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Кременчуцький районний суд Полтавської області.

Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1