печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000317 ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
06.05.2021 старший слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 , за погодженням з прокурор Броварської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000317 ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000317, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 2 ст. 367 КК України.

Суть підозри орган досудового розслідування обґрунтовує наступним.

Так, наприкінці серпня-початку вересня 2017 року, точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, у генерального директора ДП «СЛП «Київоблагроліс» ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на збільшення прибутків підпорядкованого йому підприємства, шляхом здійснення незаконної порубки дерев на території підпорядкованих підприємству агролісництв, із подальшою реалізацією отриманої деревини різного роду суб`єктам господарювання.

Разом з тим, усвідомлюючи, що у зв`язку із прийняттям 23.05.2017 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», який згідно статті 17, набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності, здійснення суцільних санітарних рубок понад 1 га потребуватиме отримання висновку з оцінки впливу на довкілля, що у свою чергу потребуватиме додаткових витрат, та створить перешкоди у вільному визначенні обсягу та площ, на яких здійснюватиметься порубка.

Також, усвідомлюючи, що для досягнення бажаної мети збагачення за рахунок реалізації дерев за результатами проведення рубок у агролісництвах ДП «СЛП «Київоблагроліс», йому необхідна допомога підпорядкованих йому працівників, до повноважень яких згідно їх посадових та функціональних обов`язків входить здійснення підготовки відповідних документів, їх підписання, перевірка та погодження начальника відділу лісового господарства (в подальшому головного лісничого) ДП «СЛП «Київоблагроліс» ОСОБА_9 , та керівників окремих структурних підрозділів підприємства лісничих відповідних лісництв, у невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та місці, запропонував начальнику відділу лісового господарства (в подальшому головному лісничому) ДП «СЛП «Київоблагроліс» ОСОБА_9 , а також лісничому Шпилівського агролісництва ОСОБА_3 та вступив із ними у злочинну змову на здійснення незаконних рубок дерев на території Шпилівського агролісництва.

В подальшому, для досягнення їх спільної бажаної мети збільшення прибутку підприємства за рахунок реалізації дерев за результатами проведення рубок дерев, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_3 обрали способом її реалізації здійснення незаконних суцільних санітарних рубок на території Шпилівського агролісництва під виглядом здійснення законної діяльності на земельних ділянках, загальна площа суцільного зрубу яких становить 1,6 га, 2, 6 га та 3 га.

Також слідством встановлено, що ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , являючись службовою особою та обіймаючи посаду першого заступника начальника Київського обласного та по місту Києву Управління лісового та мисливського господарства, до повноважень якого згідно ст.ст. 29-2 Лісового кодексу України та статті 20-2 ЗУ «Про охорону навколишнього середовища» а також визначених посадових обов`язків згідно займаної посади, закріплені за ним Наказом №43 від 10.05.2017 «Про розподіл обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками ІНФОРМАЦІЯ_1 », належить здійснення перевірки та контролю діяльності лісокористувачів під час проведення санітарно-оздоровчих рубок, неналежно виконуючи свої обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог ст.ст. 3, 6-7, 9, 14 ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля», постанови Кабінету Міністрів України №724 від 12.05.2007 «Про затвердження Правил поліпшення якісного складу лісів», постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1997 №555 «Про затвердження санітарних правил в лісах України», при здійсненні розгляду, погодив Переліки заходів з поліпшення санітарного стану лісів ДП «СЛП «Київоблагроліс» на 2018, 2019 та 2020 роки, та підписано листи, відповідно до яких Київське обласне та по м. Києву Управління лісового та мисливського господарства надає пропозиції щодо здійснення суцільних санітарних рубок, зокрема і на земельних ділянках Шпилівського агролісництва площами понад 1 га, які фактично являються однією суцільною земельною ділянкою.

В ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з 01.01.2017 по грудень 2020, службові особи ДП «СЛП «Київоблагроліс», зловживаючи службовим становищем, провели незаконні суцільні санітарні рубки на території Шпилівського агроліснитцва «СЛП «Київоблагроліс» без висновків з оцінки впливу на довкілля, що стало можливим внаслідок службової недбалості службових осіб Київського обласного та по місту Києву лісового та мисливського господарства, внаслідок чого заподіяли державі збитку на загальну суму 12 968 545 грн. 50 коп. (дванадцять мільйонів, дев`ятсот шістдесят вісім тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень, 50 копійок).

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 30.04.2021.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, враховуючи при цьому наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, а також інших учасників кримінального провадження; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані обставини на думку слідчого виправдовують застосування до підозрюваного домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання та просили відмовити у його задоволенні, вказавши на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

27.04.2021 о 12 год 44 хв. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 246 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколами оглядів від 03.12.2020, від 04.12.2020 та від 15.12.2020 відповідно до яких оглянуті земельні ділянки на території Шпилівського агролісництва ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС»;

- листом Державної екологічної інспекції України щодо здійснення розрахунку розміру шкоди внаслідок порушення природоохоронного законодавства №63/3.1/6-21 від 05.01.2021;

- - обґрунтованими розрахунками розміру шкоди заподіяної лісу внаслідок незаконної рубки дерев у кварталі 2 виділ 35 Шпилівського агролісництва ДП «СЛП Київоблагроліс»;

- - обґрунтованими розрахунками розміру шкоди заподіяної лісу внаслідок незаконної рубки дерев у кварталі 20 виділи №№1, 2 Шпилівського агролісництва ДП «СЛП Київоблагроліс»;

- - обґрунтованими розрахунки розміру шкоди заподіяної лісу внаслідок незаконної рубки дерев у кварталі 37 виділи №№7, 8, 18 Шпилівського агролісництва ДП «СЛП Київоблагроліс»;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- матеріалами аудиторського звіту за результатом проведення перевірки фінансово-господарської діяльності ДП «СЛП «Київоблагроліс»;

- висновком судової інженерно-екологічної експертизи КНДІСЕ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення, а відтак доводи сторони захисту про протилежне слідчий суддя не приймає.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Як особа, ОСОБА_3 характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні п`ятеро дітей, визначене місце проживання, за якими характеризується позитивно.

Судовим розглядом, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , даних, що характеризують його особу, встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Долучені до клопотання докази, містять переконливі дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Доказів того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, а також інших учасників кримінального провадження; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчому судді не надано. Твердження з приводу існування таких ризиків є сумнівними, з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та даних, які характеризують особу підозрюваного, та як наслідок розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями слідчого.

При цьому ризик переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимий, працевлаштований, має постійне місце проживання та родину свідчить на користь останнього, та з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_3 , в свою чергу спростовує доводи слідчого щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000317, а саме до 27 червня 2021 включно, з одночасним покладенням на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Одночасно слідчий суддя звертає увагу на те, що у другому абзаці вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді, постановленій під час розгляду даного клопотання, помилково зазначено строк дії запобіжного заходу, а саме: «06 липня 2021 року», замість «27 червня 2021», тому слід вважати написаним у другому абзаці резолютивної частини судового рішення: «27 червня 2021».

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000317, а саме до 27 червня 2021 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першою вимогою до процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Броварської окружної прокуратури ОСОБА_14 , прокурорів з числа групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, до старшого слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 , слідчих із складу групи слідчих, призначених для здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1