Суддя ОСОБА_1 .
Провадження № 1-кп/644/86/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді- ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 , захисників- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченої- ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000030 від 14.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України,

в с т а н о в и в:
В судовому засіданні стороною обвинувачення заявлено клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ухвалою суду від 20.01.2021 року до обвинуваченої ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком до 19.03.2021 року. Строк дії вказаної ухвали від 20.01.2021 року, в частині обрання обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу сплинув 19.03.2021 року. Застосування будь-якого запобіжного заходу, у зв`язку із вчиненням особою злочину пов`язано у кожному випадку із обмеженням у тій чи іншій мірі певних прав і свобод особи, зміни звичайного способу життя. Проте, застосований 20.01.2021 року до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, є менш суворим ніж тримання її під вартою. Ризики, які були враховані судом 20.01.2021 року при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу не змінилися, нових обставин щодо застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченої не з`явилося, тому обрання обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідне для забезпечення розгляду обвинувального акту в розумні строки. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, судовий розгляд на цей час не закінчено, не допитані свідки у справі, проте ОСОБА_7 намагалася вплинути на них з метою відмови від раніше наданих показань, не досліджені матеріали кримінального провадження. Отже на даний час існують ризики, передбачені п. п. 3, 4, 5 ст. 177 КПК України. Так, допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили вплив на них з боку обвинуваченої та її оточення, ОСОБА_7 не має постійного місця проживання у м. Харкові, зареєстрована у м. Слов`янську Донецької області. Неодноразові факти неприбуття її в судові засідання нібито у зв`язку з хворобою, при цьому прийняття нею активної участі в публічних заходах, свідчать про відсутність належної процесуальної поведінки обвинуваченої та її намір до затягування судового розгляду справи.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 проти застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту заперечував виходячи із наступного. Зазначив, що за весь час перебування кримінального провадження в судах жодного порушення процесуальних обов`язків з боку ОСОБА_7 не було. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 24.10.2019 року вважав клопотання сторони обвинувачення необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, бо до клопотання не додано жодного доказу, який би підтверджував заявлені прокурором ризики. Ризики повинні підтверджуватися доказами, оцінка ризиків не може бути абстрактною. Не можна брати до уваги такий зазначений ризик, як тяжкість покарання, бо це порушує презумпцію невинуватості обвинуваченої та взагалі чинний КПК України не містить даного ризику. Крім того, клопотання прокурора не має логічної послідовності, не містить підтверджень наявності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та подано в порушення вимог ст. 184 КПК України.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Вважає клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу таким, що не відповідає вимогам КПК, в зв`язку з чим воно не підлягає задоволенню. Клопотання не містить підтвердження наявності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в ньому міститься лише перелік формальних підстав для застосування запобіжного заходу без встановлення їх наявності та обґрунтованості, що грубо порушує вимоги п. 4 ст. 5 Конвенції та прямо суперечить правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладений у справі «Харченко проти України». Вираз прокурора щодо можливості обвинуваченою продовжити незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні є безпідставним та необґрунтованим, а факти щодо незаконного впливу обвинуваченої на свідків в клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу від 19.03.2021 року відсутні, як і відсутні докази незаконного впливу обвинуваченою на свідків, оскільки додатки до клопотання відсутні. В клопотанні прокурора взагалі відсутні підстави для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , прокурором не надається жодних доказів про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Підхід сторони обвинувачення до обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 . Європейським судом з прав людини у справі «Штепа проти України» від 24.10.2019 року вже було визнано таким, що порушує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту просив відмовити. Зазначив, що клопотання сторони обвинувачення не відповідає вимогам КПК України, так, із змісту клопотання вбачається, що сторона обвинувачення ґрунтує своі переконання на припущеннях, воно не містить посилання на матеріали на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків. Клопотання не містить підтвердження наявності хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, воно обмежено лише переліком стандартних підстав для застосування запобіжного заходу без встановлення їх наявності та обґрунтованості, що є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції та прямо суперечить правовій позиції Європейського суду з прав людини. Той факт, що обвинувачена зареєстрована у м. Слов`янську і не має постійного місця проживання у Харкові ніяким чином не може розцінюватися та сприйматися як підтвердження жодного з ризиків. Крім того, ОСОБА_7 за виключенням неприбуття з поважних причин, сумлінно прибуває в судові засідання. Недоречно також є пов`язування необхідності продовження застосування домашнього арешту в нічну пору доби із забезпеченням розумних строків розгляду обвинувального акту, а допитані в судовому засіданні свідки не змогли пов`язати погрози зі ОСОБА_7 . Посилання на суворість можливого покарання суперечить принципу презумпції невинуватості, тягар доведення покладений на сторону обвинувачення, а тому слід вважати, що сам лише розмір санкції статті, за якою пред`явлене обвинувачення, не є достатнім чинником для обмеження її свободи.
Обвинувачена ОСОБА_7 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначила, що вона ніколи не впливала та не має наміру впливати на свідків або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зобов`язується не спілкуватися з ОСОБА_8 , а крім того зазначила, що взагалі бачила цього свідка один раз ще в 2009 році.
Перевіривши кримінальне провадження, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до частини 1, 2 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбачених вказаною статтею.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, ухвалою суду від 20.01.2021 року обвинуваченій ОСОБА_7 за клопотанням сторони обвинувачення було обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Дія запобіжного заходу стосовно обвинуваченої закінчилася, на цей час будь-якої міри запобіжного заходу не обрано.
Судом встановлено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами. Також в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена має реєстрацію в м. Слов`янську Донецької області, де проживає разом із родиною, тобто має міцні соціальні зв`язки, певні захворювання, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_7 має можливість впливати на допитаних під час підготовчого судового засідання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження, так як свідки не підтвердили факту впливу на них з боку ОСОБА_7 особисто, саме з метою відмови від раніше наданих показань. Про що було зазначено останніми під час допиту в судових засіданнях і вже було надано оцінку їх поясненням в ухвалі суду від 20.01.2021 року.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Бойченко проти Молдови" від 11 липня 2006 року, одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою. Аналогічна правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у справах "Ранінен проти Фінляндії" від 16 грудня 1997 року, "Александр Макаров проти Росії" від 12 березня 2009 року. У цих рішеннях Суд зауважив, що інформація, надана органом розслідування щодо можливості перешкоджати провадженню, переховуватися від правосуддя, не підкріплювалася жодним доказом.
Тяжкість же вчиненого кримінального правопорушення не є достатнім для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що зазначив Європейський Суд у справі "Мамедова проти Росії" від 01 червня 2006 року. Зокрема, у цій справі Суд відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності обрання запобіжного заходу обвинуваченій, суд враховує тяжкість та обставини злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , суворість покарання, яке може бути призначено у разі доведення її винуватості у вчиненні злочинів, а тому суд, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченої, вважає встановленим існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд враховує, що обвинувачена після спливу строку застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, з`являлася до кожного судового засідання для розгляду кримінального провадження за її обвинуваченням, за винятком хвороби, про що було надано листок непрацездатності.

Суд також приймає до уваги дані про особу обвинуваченої, яка має родину, постійне місце проживання в м. Слов`янську, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягається вперше. Вказані обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків та зниження ризику переховування від суду.

Суд також враховує вік обвинуваченої, її стан здоров`я, яка хворіє на сахарний діабет, перенесла оперативне втручання з приводу встановлення кардіостимулятора та потребу подальшого лікування. Наразі ОСОБА_7 обрана депутатом місцевої ради від Слов`янської міської організації Політичної партії «Партія миру та розвитку», працює на підприємстві ПП «Ремстрой» заступником директора, має ряд захворювань, а тому суд вважає можливим обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який полягає в забороні обвинуваченій в період часу з 22 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_1 з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Суд враховує, що такий період часу є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки у даному кримінальному провадженні.

Визначаючи певний період відбуття домашнього арешту, суд виходив з того, що обвинувачена буде мати час як для відвідування роботи, а в разі потреби лікарні, так і своєчасно прибувати в судове засідання до м. Харкова.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При цьому, всі вище викладені обґрунтування щодо доцільності обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, виключає можливість обрання відносно останньої запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі ст. ст. 27, 176, 177, 181, 194, 331 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби- задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком до 29 травня 2021 року та зобов`язати ОСОБА_7 в період часу з 22 год 00 хв. до 05 год 00 год наступного дня не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 - без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, невідкладно повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 надіслати до Відділу №4 Краматорського РУ поліції (м. Слов`янськ) для виконання, про виконання ухвали суду повідомити прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошений 02.04.2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1