ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/521/17 Номер провадження 11-кп/814/111/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0000091, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017, за апеляційними скаргами прокурора Оржицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 на вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 8 липня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саложки, Кормянського району, Гомельської області, Республіки Білорусь, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , білоруса, громадянина України, освіта загальна середня, не працює, не одружений, раніше не судимий
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України та виправдано.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що, ОСОБА_7 16.03.2017 року близько 18.00 год з території молочно-товарної ферми СФГ « Світанок « за адресою вулиця Данілова, 17; селище Оржиця, Оржицького району, Полтавської області таємно, шляхом вільного доступу викрав один рулон сіна вагою 250 кг належного СФГ « Світанок « вартістю 405 грн та, загрузивши його невстановленим досудовим слідством способом до власного причіпу державний номер НОМЕР_1 власного легкового автомобіля ВАЗ державний номер НОМЕР_2 , привіз викрадене майно на подвір`я власного будинку.
Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що стороною обвинувачення не доведено обставини викрадення указаного майна ОСОБА_7 та не доведено, що саме майно належить потерпілому та є його власністю.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
На думку прокурора, судом не враховано, що зібрані у кримінальному провадженні докази в повній мірі викривають ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила крадіжку сіна СФГ «Світанок».
За наслідками апеляційного розгляду прокурор просить ухвалити новий вирок, яким засудити за ч.1 ст.185 КК України на 120 годин громадських
робіт.
Апеляційна скарга представник потерпілого ОСОБА_10 містить аналогічні апеляційні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого СФГ « Світанок « - ОСОБА_11 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону у судовому засіданні перевірив усі зібрані на досудовому слідстві докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України давши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Спростовуючи пред`явлене ОСОБА_7 , обвинувачення, суд навів мотиви за яких взято до уваги одні докази та відкинуто інші і обґрунтовано дійшов висновку про її виправдання.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.185 КК України, ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх документів, наданих сторонами захисту та обвинувачення.

На думку колегії суддів апеляційні скарги представника потерпілого та прокурора не містять обґрунтованих доводів наявності вини обвинуваченого у вчинені інкримінованих йому кримінального правопорушення, а лише повторюють пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, обґрунтовуючи його доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, в основу обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України покладено версію обвинувачення про те, що останній 16.03.2017 близько 18.00 год. з території молочно-товарної ферми СФГ « Світанок « за адресою вулиця Данілова, 17; селище Оржиця, Оржицького району, Полтавської області таємно, шляхом вільного доступу викрав один рулон сіна вагою 250 кг належного СФГ « Світанок « вартістю 405 грн та, загрузивши його невстановленим досудовим слідством способом до власного причіпу державний номер НОМЕР_1 власного легкового автомобіля ВАЗ державний номер НОМЕР_2 , привіз викрадене майно на подвір`я власного будинку, адресу будинку не зазначено.
На підтвердження даної версії стороною обвинувачення надані докази, саме показання свідків працівників охорони СФГ «Світанок» - ОСОБА_12 , який пояснив суду, що невідомий автомобіль з причепом від`їжджає від скирди з сіном та ОСОБА_13 , який пояснив, що переслідував ОСОБА_7 , який на автомобілі ВАЗ 21015 з причепом віз тюк сіна.
Крім того, сторона обвинувачення, як основний доказ винуватості зазначає протокол огляду місця події, а саме домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_14 , під час якого вилучено тюк трав`яної маси.
При цьому, як повідомив прокурор під час апеляційного розгляду, огляд домогосподарства ОСОБА_14 проводився без відповідного дозволу слідчого судді, та у подальшому, прокурор або слідчий в порядку ч.3 ст.233 КПК України не звертались до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку на території домогосподарства.
Крім того, відомості про надання слідчим суддею дозволу на проведення огляду володіння особи відсутні у наданих суду матеріалах кримінального провадження.
За таких обставин, протокол огляду місця події від 16.03.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_14 (т.1. а.с. 234-238) недопустимим доказом.
Між тим, навіть дані, викладені у даному протоколі, суперечать протоколу огляду від 08.06.2017 (т.1, а.с. 245-248), оскільки на фото з домогосподарства ОСОБА_14 тюк сіна обмотаний щільним полімерним матеріалом, а на фото від 08.06.2017 мотузками.

Крім того, прокурор у суді апеляційної інстанції не заперечував, що бирка, за допомогою якої 16.03.2017 було опечатано тюк сіна на території домогосподарства ОСОБА_14 , на момент його огляду 08.06.2017 була втрачена.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні наявні такі розбіжності щодо предмета злочину, які неможливо усунути під час розгляду провадження у суді апеляційної інстанції, внаслідок, зокрема, неналежного зберігання речового доказу.

Інші ж докази не містять даних про те, що саме ОСОБА_7 вчинив 16.03.2017 крадіжку з території молочно-товарної ферми СФГ «Світанок» за адресою вулиця Данілова, 17; селище Оржиця, Оржицького району, Полтавської області таємно, шляхом вільного доступу викрав один рулон сіна вагою 250 кг належного СФГ «Світанок», а лише визначають його орієнтовну вартість та факт зникнення за місцем його зберігання.
За встановлених фактичних обставин справи, виходячи із закріпленого в ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог статей 94, 370, 373 КПК України про те, що вирок суду повинен бути законний та обґрунтований; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та прийняв законне та обґрунтоване рішення, яким визнав ОСОБА_7 невинуватим та виправдав його.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, які є тотожними тим, що перевірялись судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що вони є безпідставними та не підлягають до задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Оржицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 без задоволення, а вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 8 липня 2019 року стосовно ОСОБА_7 без змін.
Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4