КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 травня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.05.2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що залишаються існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі, не працюють, не займаються суспільно корисною працею, є громадянами республіки Молдова, а матеріали справи не містять даних щодо наявності захворювань, які б унеможливлювали їх тримання під вартою, а тому є підстави вважати, що вони зможуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити їй запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у даному провадженні не доведені стороною обвинувачення. Пред`явлене їй обвинувачення є необґрунтованим, а її вина не доведеною.Також вказує, що поза увагою суду залишились дані, що характеризують її особу, а саме що вона раніше не судима, має малолітню дитину.
Київським апеляційним судом вживались заходи задля забезпечення участі обвинуваченої ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду шляхом застосування відеоконференції, однак остання відмовилась від участі у апеляційному розгляді безпосередньо перед початком судового засідання, посилаючись на неактуальність оскаржуваного рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року, якою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.05.2021 року включно, без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3