Провадження № 1-кп/592/268/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі колегії суддів головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за № 00002227 від 01.08.2019 р., які надійшли з Сумської місцевої прокуратури 27.11.2019 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 року близько 18 год. 00 хв. На території Аннівського цвинтаря, яке розташоване в м. Суми вул. Сонячна, зустрілися раніше знайомі ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_10 , з метою розрахунку за будівельні роботи по облаштуванню місця поховання чоловіка ОСОБА_9 , які виконував ОСОБА_6 , за попередньою усною домовленістю з останньою. Під час усних домовленостей також був присутній потерпілий ОСОБА_8 , який надавав рекомендації щодо правильності облаштування місця поховання.

Того ж дня, в процесі обговорення якості проведених ремонтних робіт, ОСОБА_9 висловила в бік ОСОБА_6 невдоволення щодо якості робіт, про це вона також повідомила в телефонному режимі ОСОБА_8 та попрохала останнього прибути на кладовище.

Прибувши на кладовище, за проханням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 висловив своє негативне бачення та думку з приводу проведених ОСОБА_11 ремонтних робіт та, вказавши на інше місце поховання, зазначив, що роботи виконані якісніше. В цей момент, дружина ОСОБА_6 ОСОБА_10 , висловилася з образою в бік померлої дружини ОСОБА_8 , який у свою чергу, у зв`язку з образою, схопив за передню частину одягу ОСОБА_10 .

Близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 в свою чергу, вчинив з ОСОБА_8 словесний конфлікт, який в подальшому переріс у штовханину. ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направився до належного йому транспортному засобу, марки Газель, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме до водійського сидіння та, відкривши дверцята витягнув предмет, зовні схожий на ніж. Відразу ж, ОСОБА_6 , тримаючи у правій руці ніж, який щойно дістав із водійського місця розташування автомобіля, швидкими кроками почав наближатися до потерпілого ОСОБА_8 , Наблизившись досить близько, ОСОБА_6 зі словами «Щас зарежу как кабана!», які були адресовані потерпілому ОСОБА_8 , наніс один удар ножем, з права на ліво, зверху вниз в область шиї, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї. В момент завдання удару, потерпілий ОСОБА_8 згуртувався та відхилився назад, що не дало змоги ОСОБА_6 завдати в повній мірі силу удару в область шиї. Після завдання удару ножем, який здійснив ОСОБА_6 , у ОСОБА_8 почалася кровотеча з шиї та в цей момент закричали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 , вважаючи, що він завдав достатнього удару для позбавлення життя ОСОБА_8 та що останній помре, тим самим здійснив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_8 в подальшому була надана медична допомога.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 госпіталізовано до Сумської обласної клінічної лікарні, де останній перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 01.08.2019 по 06.08.2019 року.

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоро`я у вигляді різаної рани шиї. Дане ушкодження утворилося від дії гострого предмету з ріжучими властивостями, про що свідчить характер ушкодження. Описане ушкодження могло утворитися при нанесені одного удару ножем або подібним предметом. Характер та локалізація ушкодження виключає можливості його утворення при падінні з вертикального положення на площину, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 659 від 17.10.2019 року. Відповідно до висновку експерта № 813 виявлене тілесне ушкодження знаходиться в проекції життєво важливих органів.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Положення статей 62, 129 Конституції України та статей 7,17, 22 КПК України визначають основними засадами судочинства у кримінальних справах зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, частково підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що 01.08.2019 року близько 17 год. він закінчив роботу по укладанню плитки на похованні чоловіка ОСОБА_9 , яка почала висловлювати йому претензії щодо якості виконаних робіт. В подальшому прийшов ОСОБА_12 , який тримав ножниці в руці та почав довбати покладену ним плитку та висловлювати незадоволення зробленою ним роботою. На кладовищі перебували він, його дружина ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Між його дружиною та ОСОБА_12 виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_12 намагався душити його дружину. Він підняв з землі металеву палку, та підійшов до потерпілого, який перед його очима розмахував ножницями. В подальшому все трапилося миттєво і він випадково наніс удар металевою палкою по підборіддю потерпілого в районі шиї, де утворилась подряпина на шкірі. Швидку допомогу та поліцію викликала ОСОБА_14 . Визнав, що саме від його дій були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому, але вважає, що діяв правомірно, захищаючи свою дружину. Умислу у нього на позбавлення життя потерпілого він не мав, заподіяв тільки легкі тілесні ушкодження.

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує, що "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом". Таким чином, дане положення встановлює презумпцію невинуватості обвинуваченої особи.

Презумпція невинуватості особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, є однією з найважливіших демократичних засад, що характеризують правову державу та її кримінальне судочинство.

Відповідно до приписів ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 91 КПК України, обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні являються подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, тощо.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Таким чином, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені, а саме покази потерпілого та свідків, які були допитані у встановленому законом порядку та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від показань.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 01.08.2019 року він перебував на своїй садибній ділянці, коли після 17-ї години до нього зателефонувала його знайома ОСОБА_9 та просила підійти до Анівського кладовища, щоб допомогти їй прийняти виконані роботи по укладенню плитки, де буде встановлений пам`ятник її чоловіку. Прийшовши на місце виконання робіт, він побачив, що роботи виконані неякісно та запропонував ОСОБА_9 не сплачувати за це кошти. Між ним та ОСОБА_6 почалася словесна сварка, яка тривала недовго. Жінка, яка виявилась дружиною ОСОБА_6 почала наносити образи в бік його покійної дружини, він розхвилювався та підійшовши до останньої, схопив її за накидку, в яку вона була одягнута. Тілесних ушкоджень він їй не наносив, в руках у нього нічого не було. Садові ножниці він поклав до кишені джинсів.

В цей час ОСОБА_6 розлютився, відійшов до автомобіля Газель та з боку водійського сидіння взяв ніж, і зі словами « ОСОБА_15 зарежу» почав наближатися до нього, він був одягнутий у шльопанци та почав відступати назад, при цьому впав на лікті і коли почав підніматися ОСОБА_6 наніс йому один удар ножем справа на ліво, зверху вниз, від вуха до горла, почала бігти кров, він схопився за горло руками, щоб її зупинити. ОСОБА_9 викликала швидку допомогу, яка приїхала через десять хвилин та його забрали у лікарню. ОСОБА_6 після нанесеного удару спокійно відійшов до автомобіля та з боку пасажирського сидіння сховав ніж. З ОСОБА_6 він до цього часу знайомий не був, підстав обмовляти у нього немає.

Цивільний позов про стягнення моральної шкоди на суму 5000 грн. підтримав в повному обсязі, по мірі покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що 01.08.2019 року ОСОБА_16 клав плитку на Анівському кладовищі, де похований її чоловік. Як він уклав плитку їй не сподобалося, але ОСОБА_16 , який був з дружиною повідомив, що плитку перекладати не буде. За телефонним дзвінком прийшов ОСОБА_8 та вони з ОСОБА_16 почали сперечатися. При цьому жінка ОСОБА_16 оскорбляла жінку ОСОБА_12 , який під час образ ОСОБА_12 схопив за рукав жінку ОСОБА_16 . В цей час ОСОБА_16 , у якого в руках був уровень, пійшов до автомобіля, який знаходився на відстані 6-7 метрів від них, поклав його на сидіння та відразу взяв ніж з лезом десь 15-18 см. Вона ніж бачила, ОСОБА_16 йде та каже, що «Я тебе як кабана зарежу». Підійшов та підрізав, правою рукою тримаючи ніж, у район шиї під подборіддя потерпілого з лівого боку. Вона бачила момент нанесення удару. Після ОСОБА_16 відійшов до машини, а потерпілий попрохав викликати швидку та поліцію. Крові було багато. Коли обвинувачений йшов з ножем до потерпілого, то словесно можливо було уникнути конфлікту, а не завдавати удару ножем. Ініціатором конфлікту був не ОСОБА_12 , а дружина ОСОБА_16 , яка перша почала ображати дружину потерпілого. Під час слідчого експерименту вона на місті вчиненого злочину продемонструвала всі події, як вони відбувалися.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона з чоловіком ОСОБА_6 01.08.2019 року була на ОСОБА_17 кладовищі, де її чоловік клав плитку на похованні чоловіка ОСОБА_9 . В той день потрібно було прийняти виконану роботу та за неї розрахуватися, але ОСОБА_14 не сподобалося як була виконана робота, вона телефонувала ОСОБА_12 . Через деякий час прийшов ОСОБА_12 , в руках якого були ножниці і він почав щось колупати в покладеній плитці, також висловлюючи невдоволення виконаною роботою з укладення плитки. Потім вони пішли по кладовищу дивитися інші поховання та як зроблено у інших. В подальшому між нею та ОСОБА_12 почалася словесна перепалка, в ході якої останній кинувся на неї та почав душити. Її чоловік ОСОБА_6 прийшов їй на допомогу, щоб захистити. Тілесних ушкоджень, забрудненого одягу у потерпілого вона не бачила. Бережна виклика швидку допомогу та поліцію, а вона зателефонувала адвокату.

Відмовилася надавати свідчення з приводу того, як саме (яким чином) ОСОБА_16 захистив її від ОСОБА_12 .

Після конфлікту ОСОБА_12 прекрасно себе почував; тримаючи футболку біля шиї, самостійно підійшов до ОСОБА_6 , який в той час уже спілкувався із працівниками поліції, та сказав «я тебе посажу», а потім направився до автомобіля швидкої допомоги.

На доведеність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення прокурором для дослідження під час судового розгляду були надані такі письмові докази:

- форма вивода АРМ 102 від 01.08.2019 року, в якої заявник ОСОБА_9 , повідомила, що біля цвинтаря відомий вдарив ОСОБА_8 ножем в шию (т.1 а.с.69)

- форма вивода АРМ 102 від 01.08.2019 року, в якої ОСОБА_18 (із органів охорони здоров`я) повідомила, що ОСОБА_8 , 1961 р.н. госпіталізований до СОКЛ, у хірургічне відділення. Діагноз: різана рана шиї, кровотеча (т.1 а.с.70)

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.08.2019 року, з дотриманням вимог статтей 60,104,214 КПК України прийнята усна заява від ОСОБА_12 , який повідомив, що 01.08.2019 року близько 17 год. 00 хв. Перебуваючи за адресою м. Суми вул. Сонечна, на території Веретенівського кладовища, знайомий на ім`я ОСОБА_19 , внаслідок словесної перепалки наніс один удар предметом, зовні схожим на ніж або стамеску, в область шиї, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження (т.1 а.с. 71).

- протокол огляду місця події від 01.08.2019 р., в якому зазначено, що об`єктом огляду є палата № 5 хірургічного відділення Сумської обласної клінічної лікарні по вул. Троїцька, 48 в м. Суми, в якої перебуває на лікування ОСОБА_8 , з тілесними ушкодженнями в області шиї, яка перемотана білим бинтом та повідомив, що біля холодильника знаходиться речі, в яких його доставили до лікарні: сині джинси зі слідами речовини бурого кольору, бордова футболка зі слідами з передньої сторони речовини бурого кольору та тапочки чорного кольору без слідів РБК, які були вилучені (т.1 а.с.72,73).

- протокол огляду місця події від 01.08.2019 р., в якому зазначено, що об`єктом огляду є кабінет № 511 адмінбудівлі Сумського ВП ГУНП в Сумській області м. Суми вул. Першотравнева, 21, в якому знаходиться ОСОБА_6 , та одягнутий у чорні босоніжки, чорні джинси, під курткою футболка світло- бордового кольору з карманом на лівій стороні біля грудей, зі слідами речовини бурого кольору. ОСОБА_6 в присутності понятих добровільно видав вказані речі, які були вилучені (т.1 а.с.74-76).

- протокол огляду місцевості з фототаблицею до нього від 01.08.2019 р., в якому зазначено, що слідча дія розпочата об 21 год. 41 хв. Місцем проведення є територія кладовища, яка знаходиться між урочищами Веретинівка та Ганнівка. Кладовище проходить вздовж проїзної частини по вул. Сонячна у м. Суми. Ділянка огляду має розмір приблизно 6х3 метри та знаходиться на відстані приблизно 15 метрів від домоволодіння по АДРЕСА_2 . Ділянка огляду представляє собою насип землі висотою приблизно 0,5 метрів. На відстані близько 1 метра від цього насипу починаються сходинки, викладені із каменю, який веде до підвищення, де розміщене місце для поховання, яке також обладнане по боках камнем На даному місці для поховання викладена бетонна плитка сірого та червоного кольорів. По лівій стороні від сходинок розміщена лавка, яка представляє собою металевий каркас, викладений дерев`яними дошками. На землі поруч зі сходинками, у хаотичному порядку розміщені сліди підошви взуття, на яких маються плями бурого кольору у вигляді крапель, які розміщені купно, розмірами до 0,5 см. Вверху на насипу також у хаотичному порядку маються сліди взуття. Під час проведення огляду було вилучено ґрунт, просякнутий речовиною бурого кольору, який поміщено до паперового пакету №1 з пояснювальними написами. На цьому огляд було завершено об 22 год. 07 хв. (т.1 а.с. 77-81)

- протокол проведення слідчого експерименту (із використанням відео зйомки) від 05.09.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_20 , за місцем вчинення кримінального правопорушення за адресою м. Суми, по вул. Сонячна на території Аннівського цвинтаря, відеозапис якого була оглянута в судовому засіданні, де потерпілий надав чіткі пояснення та демострував всі події за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , які відбулися 01.08.2019 року близько 17-00 год. При огляді та дослідженні відеозапису знайшли свого підтвердження покази потерпілого, які були ним надані у судовому засіданні (т.1 а.кр.пр. 82-83, 132)

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.10.2019 року, яким підтверджується, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу чоловіка на ім`я ОСОБА_19 , який 01.08.2019 року у присутності двох жінок наніс йому удар ножем в шию другий зліва на право ОСОБА_6 (т.1 а.кр.пр. 84-86).

- протокол проведення слідчого експерименту (із використанням відео зйомки) від 05.09.2019 року за участю свідка ОСОБА_9 , за місцем вчинення кримінального правопорушення за адресою АДРЕСА_2 на території Аннівського цвинтаря, відеозапис якого була оглянута в судовому засіданні, де свідок ОСОБА_9 надала пояснення щодо події, яка відбулася 01.08.2019 року близько 17-00 год., показавши як обвинувачений ОСОБА_6 наніс удар ножем у шию потерпілому ОСОБА_8 . При огляді та дослідженні відеозапису знайшли свого підтвердження покази свідка, які були нею надані у судовому засіданні (т.1 а.кр.пр. 87-89)

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.10.2019 року, яким підтверджується, що свідок ОСОБА_9 впізнала особу чоловіка на ім`я ОСОБА_19 , який 01.08.2019 року на території кладовища спричинив удар ножем в шию потерпілому ОСОБА_8 другий зліва на право ОСОБА_6 (т.1 а.кр.пр. 90-92).

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 16.09.2019 року, на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2019 року, яким вилучена медична документація стаціонарного хворого ОСОБА_8 з архіву Комунального закладу СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» (т.1 а.кр.пр. 94-98).

- висновок експерта Сумського обласного бюро СМЕ № 659 від 17.10.2019 року, з якого вбачається, що під час знаходження ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні СОКЛ з 01.по 06 серпня 2019 року виявлені тілесні ушкодження: різана рана шиї, яка утворилась від дії гострого предмету з ріжучими властивостями, про що свідчить характер ушкодження. Характер та локалізація ушкодження виключає можливість його утворення при падінні з вертикального положення на площину. Ушкодження у вигляді рани не було небезпечним для життя і кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (т.1 а.кр.пр. 101-102)

- висновок додаткової судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ № 660 від 17.10.2019 року, з якого вбачається, що під час знаходження ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні СОКЛ з 01.по 06 серпня 2019 року виявлені тілесні ушкодження: різана рана шиї.

Дане ушкодження утворилося від дії гострого предмету з ріжучими властивостями, про що свідчить характер ушкодження, та могло утворитись при нанесенні одного удару ножем, як було продемонстровано потерпілим під час проведення слідчого експерименту (т.1 а.кр.пр. 105)

- висновок додаткової судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ № 661 від 17.10.2019 року, з якого вбачається, що під час знаходження ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні СОКЛ з 01.по 06 серпня 2019 року виявлені тілесні ушкодження: різана рана шиї.

Дане ушкодження утворилося від дії гострого предмету з ріжучими властивостями, про що свідчить характер ушкодження, та могло утворитись при нанесенні одного удару ножем, як було продемонстровано ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту (т.1 а.кр.пр. 108)

- висновок додаткової судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ № 813 від 30.10.2019 року, з якого вбачається, що під час знаходження ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні СОКЛ з 01.по 06 серпня 2019 року виявлені тілесні ушкодження: різана рана шиї.

Виявлене тілесне ушкодження знаходиться в проекції життєво важливих органів (т.1 а.кр.пр. 110)

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20.11.2019 року, на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.11.2019 року, яким вилучені медичні картки виклику № 289 та 290 від 01.08.2019 року, картка виїзду № 289 від 01.08.2019 р., оптичний носій CD-R інформації, на який записано два аудіодзвінка розмов осіб, які телефонували 01.08.2019 року на лінію «103»; згідно карток виклику № НОМЕР_2 та № 290 відповідно з Комунального закладу СОР «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (т.1 а.с. 113-118).

- Лист Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Сумській області від 31.10.2019 року, яким надана на запит згідно ст. 93 КПК України, інформація щодо складу екіпажу «Т-02», який опрацьовував виклик 01.08.2019 року о 17 год. 42 хв.:

Інспектор взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Сумській області лейтенант поліції ОСОБА_21 та поліцейський взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування УПП в Сумській області сержант поліції ОСОБА_22 . Також направлений диск копії відеозаписів з нагрудних відео реєстраторів працівників УПП в Сумській області (т.1 а.с.119, 133)

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив визнати протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 05.09.2019 року, як недопустимий доказ, оскільки останній містить численні порушення вимог КПК України. Так, слідчий під час проведення слідчого експерименту підсказував свідку, яку треба зайняти позицію, як треба тримати в руці умовний предмет, яким було заподіяно тілесні ушкодження, показував як треба демонструвати нанесення удару обвинуваченим, в якій площині та в якому напрямку і в яке саме місце.

З відеозапису вбачається, що слідчий, попередивши ОСОБА_14 про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не отримав від свідка підпису про попередження у відповідній графі бланку протоколу слідчого експерименту. Таким чином свідок не був приведений до присяги і його покази, пояснення, демонстрації під час проведення слідчої дії не мають юридичної сили та отримані всупереч встановленому процесуальному порядку.

Під час слідчого експерименту слідчий не проводив вимірювання, не складав плани та схеми, не проводив дослідів чи випробувань, які додаються до протоколу.

Просив також визнати недопустимим доказом протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_13 від 05.09.2019 року з тих підстав, що в дійсності ж це був звичайний допит потерпілого на місті події з відеофіксацією, який не мав нічого спільного із слідчим експериментом. Зазначаючи, що слідчий підсказував потерпілому яку треба зайняти позицію, як треба тримати в руці умовний «ніж», як треба демонструвати нанесення удару обвинуваченим, в якій площині та в якому напрямку і в яке саме місце.

Також, адвокат ОСОБА_7 просив визнати протоколи слідчих дій: протокол огляду місцевості, протокол обшуку ОСОБА_10 , протокол обшуку ТЗ «Газель» ВМ 6457 АІ від 01.08.2019 р. та вилучені при цих слідчих діях речові докази недопустимими.

Згідно з ч.1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Недопустимість доказів регламентовано статтею 87 КПК України, де вказано, що недопустими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міждународними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини та вказаний вичерпний перелік істотних порушень прав людини і основоположних свобод.

У вирішенні питання про допустимість доказів важливе значення має саме істотність порушення прав і свобод.

Це означає, що не усі порушення закону, допущені під час збирання доказів сторонами, є підставою для визнання доказів недопустимими.

Для вирішення питання про допустимість доказів має значення, чи порушене право особи на приватне життя, а також в якому співвідношенні перебуває з потребою забезпечення суспільних інтересів.

Протокол слідчого експерименту це самостійне процесуальне джерело доказів, яке суд досліджує у судовому засіданні.

Слідчі експерименти з потерпілим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_14 проводилися у формі, що містить ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події.

Таким чином, проаналізувавши та дослідивши у судовому засіданні, як протоколи слідчих експериментів, так і переглянувши диски з відеозаписами, колегія суддів визнає вказані протоколи слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_8 та зі свідком ОСОБА_9 , належними та допустимими доказами, які були проведені у відповідності з вимогами ст.240 КПК України і під час яких слідчим були проведені дії, спрямовані на перевірку можливості сприйняття особою певних фактів, вчинення в певному місці й певним способом конкретних дій, існування визначених подій у минулому, з`ясування механізму утворення слідів тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому.

Що стосується визнання недопустимим доказом протоколу огляду місцевості від 01..08.2019 року, то вказаний протокол відповідає вимогам ст. 104, 105, 106, 237 КПК України, який проводився з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, тому слідчий провів огляд місцевості, з залученням інспектора криміналіста та понятих. Під час проведення огляду місцевості було вилучено грунт, просічений речовиною бурого кольору, який має значення для кримінального провадження та відповідає вимогам ч.5 ст. 237 КПК України. В подальшому вилучена річ визнана речовим доказом.

Зазначені адвокатом ОСОБА_7 протокол обшуку ОСОБА_10 та протокол обшуку ТЗ «Газель» ВМ 6457 АІ від 01.08.2019 р. до матеріалів кримінального провадження прокурором не долучалися та не досліджувалися в судовому засіданні, тому визнавати їх недопустимими доказами немає сенсу.

Вказані стороною захисту обставини щодо визнання доказів недопустимими жодним чином не порушують права та законні інтереси ОСОБА_6 , всупереч принципу змагальності та свободи у поданні доказів визначеному в ст. 22 КПК України стороною захисту не надано жодного доказу на спростування зафіксованих у процесуальних документах обставин або ж спотворення певних обставин в процесі вказаних слідчих дій.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, суд вважає способом захисту, обраний ним з метою уникнути відповідальності за скоєний особливо тяжкий злочин, тому покази обвинуваченого в судовому засіданні про те, що він захищав свою дружину, піднявши з землі металеву палку та заподіявши нею незначне тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_8 колегія суддів оцінює критично, оскільки потерпілий ОСОБА_8 ,. та обвинувачений ОСОБА_6 до 01.08.2019 року були раніше не знайомі, тому підстав обмовляти обвинуваченого у потерпілого немає.

Доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, зроблено з додержанням ст. 23 КПК та на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими і їх взаємозв`язку, відповідно до ст. 94 КПК.

Показання свідка ОСОБА_10 , на думку колегії суддів є неспроможними та нещирими, оскільки вона є заінтересованною особою, дружиною обвинуваченого, до того ж під час допиту її в якості свідка вона скористалася положеннями статті 63 Конституції України, що саме по собі свідчить її намагання сприяти уникненню її чоловіка від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Крім того, колегією суддів враховано, що стороною захисту не було надало жодного належного та допустимого доказу про спростування пред"явленого обвинувачення, яке повністю узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 та іншими доказами.

Суд ставиться критично до пояснень ОСОБА_16 про відсутність умислу на вбивство потерпілого, оскільки такі пояснення суперечить іншим зібраним матеріалам кримінального провадження в їх сукупності.

Так, з системного аналізу кримінального закону випливає, що умисне вбивство (ст. 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Відповідно до ст. 15 КК України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. N 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" закінчений замах на умисне вбивство особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що за сукупністю всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема обставин, які передували скоєнню вказаного діяння, у потерпілого та обвинуваченого взаємовідносин не було, конфлікт між ними продовжувався не значний проміжок часу, обвинувачений діючи з єдиним прямим умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті потерпілому, направився до транспортного засобу та взяв знаряддя вчинення злочину, наблизився до потерпілого досить близько та завдав удар ножем в область шиї навмисно.

Обвинувачений ОСОБА_16 , цілеспрямовано використовуючи ніж і завдаючи ним удар в область шиї, де розташовані життєво важливі органи, не міг не передбачити, що в результаті цих дій потерпілий може померти.

Передбачення такої високої вірогідності суспільно небезпечних наслідків завжди свідчить про бажання винного їх настання.

Вчинення таких дій ОСОБА_16 свідчить про те, що він бажав настання смерті потерпілого і діяв з відповідним умислом, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Встановлені судом фактичні обставини підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Таким чином суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, оскільки він своїми умисними діями, що виразилися у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_8 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі вчинив закінчений замах на умисне вбивство.

Мотиви призначення покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотриматися вимог кримінального закону і зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 68 КПК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, суд керуючись положеннями статтекй 65-67 цього кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінальногонаміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд, керуючись положеннями статтекй 65-67 КПК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ч.6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного та обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою похилого віку - 1960 року народження, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, потерпілий по мірі покарання покладається на розсуд суду, дані обставини суд визнає такими, що помякшують покарання.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 512 від 18.11.2019 року відносно ОСОБА_6 , вбачається, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому правопорушення та на час проведення експертизи, ОСОБА_6 будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. а.с.123-125).

З урахуванням зазначеного висновку колегія суддів вважає, що злочин було вчинено ОСОБА_6 не в стані сильного душевного хвилювання.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи винного, який вину не визнав, щиро не розкаявся, то його перевиховання та виправлення є неможливим без ізоляції від суспільства, а тому таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме особи винного, те, що ОСОБА_6 вперше вчинив злочин, то доцільно призначити менш суворе покарання, є особою похилого віку, у якого в інтелектуальній та емоційній сфері відбуваються певні зміни, які можуть знижувати здатність особи до самоконтролю та сприяти вчиненню ним суспільно-небезпечного діяння, має посередньою характеристику за місцем проживання, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого ст. 69 КК України, тобто призначити покарання тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 115 КК України.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень, у вигляді різаної рани шиї, яка знаходиться в проекції життєво важливих органів, він зазнав моральних страждань, які позначили негативні зміни у його житті: хвилювання, тривога, емоційна напруга, почуття образи, побоювання щодо збереження життя. Розмір моральної шкоди оцінює у сумі 5000 грн.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, згідно з вимогами ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає позовні вимоги задоволити та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2019 року, колегія суддів вважає необхідним залишити до набрання вироку законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню: сині джинси зі слідами РБК, футболка червоного кольору, в області горла мається нашарування РБК, тапочки чорного кольору без слідів РБК, грунт, просякнутий РБК, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів по квитанції № 00455, за адресою АДРЕСА_3 знищити (т.1 а.с. 120), оптичний носій інформації DVD-R диск, який зберігається у матеріалах справи- залишити у матеріалах справи (т.1 а.с. 134, 135, 136), медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_8 , яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження-повернути до СОКЛ (т.1 а.с.137-153).

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишити особисте зобов`язання.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання на виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню: сині джинси зі слідами РБК, футболка червоного кольору, в області горла мається нашарування РБК, тапочки чорного кольору без слідів РБК, грунт, просякнутий РБК, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів по квитанції № 00455, за адресою АДРЕСА_3 знищити (т.1 а.с. 120), оптичний носій інформації DVD-R диск, який зберігається у матеріалах справи- залишити у матеріалах справи (т.1 а.с. 134, 135, 136), медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_8 , яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження-повернути до СОКЛ (т.1 а.с.137-153).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3