ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/268/21 Справа № 211/4613/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
представника третьої особи, щодо майна
якої вирішується питання про арешт
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000021,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року клопотання прокурора було задоволено частково.
З метою збереження речових доказів накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, без обмеження у праві користування, на майно: транспортний засіб марки PORSCHE, моделі CAYENNЕ, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В решті клопотання було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ст. 289 ч.1 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 14.07.2020, що підтверджується копією витягу з ЄРДР.
Із заяви потерпілого ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення та протоколу його допиту вбачається, що ним була оформлена лише довіреність на право користування та керування автомобілем PORSCHE, моделі CAYENNЕ, з номерним знаком НОМЕР_2 , яке було дійсне до 20.04.2019 року.
В ході здійснення тимчасового доступу до речей і документів приватного нотаріуса ОСОБА_10 встановлено, що невідома особа, використовуючи завідомо підроблені документи, всупереч волі та законним інтересам потерпілого ОСОБА_9 , 19 червня 2020 перереєструвала транспортний засіб марки PORSCHE, моделі CAYENNЕ, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 куб. см. на ім`я іншої особи ОСОБА_11 , при цьому змінивши державний номерний знак з НОМЕР_2 на НОМЕР_3 . В подальшому автомобіль перереєстровано на ОСОБА_8 .
Постановою слідчого від 01 грудня 2020 автомобіль визнано речовим доказом.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для накладення арешту з метою збереження речових доказів у повній мірі узгоджуються з приписами КПК та предметом доказування у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК Україниу кримінальному провадженні та має доказове значення.
Разом з тим, визначаючи спосіб накладення арешту на майно, суд зазначив, що органом досудового розслідування не доведено, що збереження автомобіля можливе виключно у випадках заборони його користування, та будь-яких обгрунтувань прокурор щодо посилань на ч. 11 ст. 170 КПК України не зазначено, також прокурором не зазначено місце зберігання майна та інші суттєві відомості у випадку задоволення клопотання.
З урахуванням викладеного слідчий суддя вирішив, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню та слід визначити спосіб накладення арешту на автомобіль шляхом заборони відчуження та розпорядженя, без обмеження у праві користування. На думку слідчого судді, такий спосіб арешту цього майна в найбільшій мірі відповідає потребам досудового слідства та є найменш обтяжливим для його власника, який може бути добросовісним набувачем.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2020 року, оскільки ОСОБА_8 жодних повісток про виклик його до слідчого судді в рамках вказаного кримінального провадження не отримував, про дату, час та місце вирішення питання про накладення арешту на належне йому майно повідомлений не був, оскаржувану ухвалу слідчого судді від 28.12.2020 року не отримував, а зазначена ухвала була отримана представником власника майна - адвокатом ОСОБА_7 разом з відповідями на адвокатські запити лише 02.02.2021 року.
Також просить скасувати ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2020 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 про арешт майна відмовити.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.
На думку апелянта, матеріали клопотання не містять жодних об`єктивних доказів можливого вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Не зрозуміло, яким чином слідчий суддя встановив, що невідома особа використовувала завідомо підробні документи, оскільки жодних доказів (експертиз, показань свідків тощо) підробки будь-яких документів матеріали клопотання не містять. Взагалі жодних доказів можливого вчинення кримінального правопорушення матеріали кримінального провадження не містять, тому накладення арешту на автомобіль є необгрунтованим та передчасним, а все кримінальне провадження фактично грунтується на заяві нібито потерпілої особи. При цьому минуло вже півроку з часу реєстрації заяви та до теперішнього часу немає жодного об`єктивного доказу події злочину, і на теперішній час автомобіля марки «Porsche» моделі «Cayenne», 2013 року випуску, що зареєстровано на ім`я ОСОБА_8 фактично не існує. Крім того, постанова слідчого про визнання автомобіля в якості речового доказу від 01.12.2020 року не виготовлена на офіційному бланку в порушення ч. 6 ст. 110 КПК України.
Зазначає, що накладений на автомобіль ОСОБА_8 арешт не дає йому можливості розпорядитися закріпленим за ним номерним знаком « НОМЕР_1 », який згідно даних Головного сервісного центру МВС України вартує 36000 грн. Що знову ж таки обмежує права ОСОБА_8 в користуванні своєю власністю.

Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, полягає у тому, що 13.07.2020 до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла письмова заява від ОСОБА_9 про те, що у червні 2020 року гр. ОСОБА_12 шахрайським шляхом було переоформлено автомобіль марки "Porsche" на іншу особа без його згоди. Так потерпілий ОСОБА_9 , у 2016 році оформив довіреність без права передоручення на право користування та керування його автомобілем марки PORSCHE, моделі CAYENNЕ, з номерним знаком НОМЕР_2 , яке було дійсне до 20.04.2019 року фізичній особі, та передав даний автомобіль у використання останній особі, однак до теперішнього часу автомобіль власнику не повернено. Відповідно довідки яка надійшла від територіального сервісного центру МВС № 1243, то згідно наявної інформації з номерним знаком НОМЕР_2 з 05.03.2015 зареєстровано транспортний засіб марки PORSCHE, моделі CAYENNЕ, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 куб. см. за власником-фізичною особою, який 19 червня 2020 було перереєстровано на іншу фізичну особу та присвоєно інший номерний знак в Територіальному сервісному центрі № 1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, що знаходиться за адресою : 49041, м. Дніпро, пр. Праці, 16. В ході здійснення тимчасового доступу до речей і документів приватного нотаріуса ОСОБА_10 встановлено, що невідома особа, використовуючи завідомо підроблені документи, всупереч волі та законним інтересам потерпілого ОСОБА_9 , 19 червня 2020 перереєструвала транспортний засіб марки PORSCHE, моделі CAYENNЕ, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 куб. см. на ім`я іншої особи ОСОБА_11 , при цьому змінивши державний номерний знак з НОМЕР_2 на НОМЕР_3 . Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру МВС України, 01.07.2020 року здійснено реєстраційну дію із транспортним засобом марки PORSCHE, моделі CAYENNЕ, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 куб. см., а саме змінено власника на ОСОБА_8 зі зміною державного номерного знаку з НОМЕР_3 на НОМЕР_4 . Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру МВС України, 04.07.2020 року здійснено реєстраційну дію із транспортним засобом марки PORSCHE, моделі CAYENNЕ, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 куб. см., а саме змінено державний номерний знак з НОМЕР_5 на НОМЕР_1 .
14.07.2020 року за даним фактом Довгинцівським ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР (а.п.2).
Постановою слідчого СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 01 грудня 2020 року транспортний засіб марки PORSCHE, моделі CAYENNЕ, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 куб. см., номер кузова НОМЕР_6 , номер шасі (рами) НОМЕР_7 , коричневого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000021.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
З наданих матеріалів убачається, що прокурор Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив накласти арешт на вищезазначений транспортний засіб шляхом заборони розпоряджатись і використовувати іншими невстановленими особами автомобіль у своїх цілях.
Апеляційним розглядом встановлено, що з метою досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, а також з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, встановлення винних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності, а також з метою збереження речового доказу та задля уникнення можливості приховати, пошкодити або передати вказане майно, що може суттєво вплинути на повне та об`єктивне проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню слідчим суддею цілком законно та обгрунтовано в даному випадку було накладено арешт на вказаний у клопотанні автомобіль, оскільки вказаний захід забезпечення кримінального провадження хоча є крайнім та необхідним, він також є найбільш ефективним, у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного транспортного засобу, не допущення його приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення, неможливо, у зв`язку з чим не застосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.
Разом з цим, у даному конкретному випадку колегія суддів цілком погоджується з висновком слідчого судді про часткове задоволення клопотання прокурора саме в частині визначення способу накладення арешту на майно та вважає повністю обгрунтованою позицію слідчого судді стосовно того, що органом досудового розслідування дійсно не доведено, що збереження автомобіля можливе виключно у випадках заборони його користування, а тому спосіб накладення арешту на автомобіль шляхом заборони відчуження та розпорядженя, без обмеження у праві користування в найбільшій мірі відповідатиме потребам досудового слідства та є найменш обтяжливим для його власника, який може бути добросовісним набувачем.
Отже, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання, а що ж стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
З огляду на вищенаведене підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000021 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4