23.04.2021 Справа № 756/847/17
Унікальний № 756/847/17
Провадження № 1-кп/756/130/21
У Х В А Л А

23 квітня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
додаткових присяжних ОСОБА_6 ,
за участю секретаря ОСОБА_7 ,
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілого: ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_14 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
20.04.2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на будь який інший не пов`язаний із триманням під вартою.
Крім того, 22.04.2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 строку тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні щодо поданих клопотань зазначила наступне, оскільки ризики наведені стороною обвинувачення відсутні,, а саме, докази сторони обвинувачення уже дослідженні, ризик втечі є припущенням прокурора, а також враховуючи, що обвинувачений тривалий час незаконно перебуває під вартою, просила задовольнити клопотання ОСОБА_14 та змінити запобіжний захід на будь який інший не пов`язаний із триманням під вартою та відмовити в задоволенні клопотання прокурора. При цьому зазначила, що дане кримінальне провадження перебуває в Оболонському районному суді м.Києва з порушенням правил підсудності на підставі надуманих, сфальшованих договорів оренди. Кримінальне переслідування ОСОБА_14 спрямоване на позбавлення останнього майна та статків.
Захисник ОСОБА_15 та захисник ОСОБА_11 підтримали думку захисника ОСОБА_12 .
Обвинувачений ОСОБА_14 категорично заперечував проти можливості задоволення клопотання про продовження щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наголошував на те, що в порушення вимог законодавства з штучно створених представниками державного обвинувачення умов незаконно утримується в умовах ізолятора тимчасового тримання де створенні для нього жахливі, нестерпні умови, які він сприймає як катування над собою. Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення та вирішити питання щодо його належного утримання, у разі задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу, забезпечити йому право на отримання належної медичної допомоги. Всі кримінальні провадження щодо нього є сфальсифікованими на замовлення злочинного угрупування під керівництво та за рахунок фінансування ОСОБА_16 , спрямовані на позбавлення його життя, а також на позбавлення його та його родини майна та статків. Просив задовольнити його клопотання, вказуючи на його бездоганну репутацію, належну процесуальну поведінку та міцні соціальні зв`язки.
Прокурор ОСОБА_8 категорично заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 , одночасно просив задовольнити подане ним клопотання з підстав викладених у клопотанні. Прокурор ОСОБА_9 підтримала позицію прокурора ОСОБА_8 .
Представник потерпілої ОСОБА_10 підтримав подане стороною обвинувачення клопотання та просив його задовольнити, вказуючи що висловлює незмінну позицію його довірительниці. На його думку клопотання ОСОБА_17 про зміну запобіжного заходу слід залишити без розгляду.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_14 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до 15.05.2021 року.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У справі «Смирнов проти Росії» визначено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на значимі для даного провадження обставини, дані про особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_14 має громадянство інших країн (Республіки Грузії та Канади), те, що він тривалий час переховувався від слідства та суду та перебував у розшуку, здійснивши втечу з- під варти, те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що спричинило загибель людини, те, що відносно ОСОБА_14 наявні й інші кримінальні провадження, за якими він обвинувачується також у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що ОСОБА_14 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає, що на даний час строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності між повагою на його особисту свободу та публічними інтересами, що випливають з прав потерпілих на захист від особливо тяжкого кримінального правопорушення, на охорону їх прав та законних інтересів і забезпечення швидкого та повного розгляду даної справи, а тому, на переконання суду, на даному етапі необхідно продовжити ОСОБА_14 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, у тому числі і домашній арешт, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.
Доводи сторони захисту, що жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, не доведено і вони взагалі відсутні, є необґрунтованими. Окрім того, на переконання суду, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, хоча і дещо знизилися, але продовжують існувати, і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі ризикам з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого та іншим обставинам, встановленим у справі. Тому на думку суду присяжних на даний час немає достатніх підстав для зміни ОСОБА_14 запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою.
Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_14 неодноразово наголошувалося про ненадання йому належної медичної допомоги та про утримання його під вартою в жахливих умовах.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.
Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і в державних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.
Отже, за необхідності медична допомога надається підозрюваним, обвинуваченим в умовах слідчого ізолятора.
Враховуючи викладене, суд, вважає за необхідне відреагувати на зазначене стороною захисту та ОСОБА_14 повідомлення шляхом надіслання відповідного судового рішення, та з метою усунення факту ненадання медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, доручити адміністрації Державної установи, в якій обвинувачений ОСОБА_14 утримується під вартою, забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_14 із наданням належної медичної допомоги.
Відповідно до ч.3 ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.
Тому, суд присяжних, вважає за необхідне відреагувати на зазначені стороною захисту та ОСОБА_14 повідомлення про неналежне утримання останнього під вартою, порушення порядку та умов тримання під вартою, порушення його прав на захист, конфіденційне спілкування із захисниками, а також посиланнях останніх на систематичне катування обвинуваченого в умовах ІТТ, та доручити прокуратурі м.Києва провести перевірку викладених фактів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 206, 331, 372 КПК України, суд присяжних,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 22.06.2021 року включно.
Ознайомити та вручити обвинуваченому під розпис копію ухвали про продовження запобіжного заходу.
В частині заявлених ОСОБА_14 заяв щодо неналежних умов тримання під вартою в умовах ізолятора тимчасового тримання ГУ НП в м.Києві, направити листи до прокуратури м. Києва для організацій перевірок, та за наявності підстав для реагування у встановленому законом порядку, про наслідки виконання даної ухвали суду повідомити Оболонський районний суд м.Києва, обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 .
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Присяжні ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5