Справа № 460/731/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/131/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0001578 від 21.12.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворова Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Яворова Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року, -

встановила:

вироком Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за цим вироком та за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 19.10.2020 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 (семи) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Покарання вважати відбутим повністю.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Яворівського районного суду Львівської області від 06.03.2017 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у виді домашнього арешту, до вступу вироку в законну силу, залишено без змін.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ( щодо якого кримінальне провадження 06.11.2020 закрито у зв`язку із смертю), 20 грудня 2017 року близько 17 год, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме на вчинення крадіжки з будинку АДРЕСА_3 , діючи з корисливий мотивів, прибули на територію вищевказаного господарства, де шляхом пошкодження вікна проникли в житловий будинок, звідки умисно, таємно викрали комп`ютерний монітор торгівельної марки «ViewSonic» моделі VA1912w-4 вартістю 850 грн, маршрутизатор (роутер W1-F1) торгівельної марки «ТР- LINK» моделі «TL-MR3220» вартістю 237 грн 60 коп, головну гарнітуру (навушники) вартістю 700 грн, оптичний маніпулятор (миша) торгівельної марки «ріко» вартістю 84 грн, пpoгpaвач (DVD/CD) торгівельної марки «Panasonic» моделі «S 325» вартістю 356 грн, блок живлення моделі «ADP- 65VHD» вартістю 140 грн, акустичну колонку торгівельної марки «Gemix» модель «TF-5 Beech» вартістю 317 грн, дві акустичні колонки марки «SHARP» вартістю 215 грн, які належать ОСОБА_11 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 2899 грн 60 коп, та в подальшому залишили місце події і розпорядились викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

На вирок суду адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції (Яворівського районного суду Львівської області) від 10.12.2020 року у справі № 460/731/18, за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч.3 ст.185 КК України. Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (порушення недоторканості житла) та призначити покарання, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Остаточно призначити ОСОБА_7 , покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки із застосуванням ст. 72 КК України, у виді з сплатою штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить (850) гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що свою вину у вчиненні даного злочину за ч.3 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 не визнає так як з обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 жодної попередньої змови не було про вчинення крадіжки і він не мав жодних мотивів, та наміру йти на крадіжку, свої дії розцінює як не законне проникнення, що передбачено ст. 162 КК України, порушення недоторканості житла.

Звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_11 звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, та зазначає, що шкоду йому відшкодовано і жодних претензій до ОСОБА_7 , він не має.
Наголошує, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, являються: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому, потерпілий претензій не має, позитивно характеризується по місцю проживання та сума викраденого являється незначною. Підкреслює, що обвинувачений ОСОБА_7 хворіє на гіпертонічну хворобу, потребує амбулаторного лікування.
Апелянт просить звернути увагу на те, що суд проводив судовий розгляд не дослідивши всебічно, повно і неупереджено обставини вчиненого кримінального правопорушення, виявлені як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, має бути надана їм належна правова оцінка та забезпечено прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Залишення судом першої інстанції недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення, є порушенням засади законності. Судове рішення слід визнати таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, в тому випадку коли в його основу покладені висновки, що грунтуються на достовірних доказах, досліджених беспосередньо під час судового розгляду . В будь-якому разі судове рішення не може бути визнано таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо судом не перевірені та не спростовані всі доводи на захист обвинуваченого та не усунені всі сумніви в його винуватості.

Захисник вказує, що суд не взяв до уваги суттєві процесуальні порушення слідчих в частині збирання доказів, на досудовому розслідуванні ст.ст. 93, 240 КПК України, ч.2 п.5 ст.52 КПК України (обов`язкова участь захисника), а саме з показів обвинуваченого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який стояв на обліку у нарколога та являвся наркозалежним, та алкозалежним, слідчий не взяв до уваги та не надав йому можливості скористатися послугами адвоката, а навпаки тиснули на обвинуваченого, а на вимогу надати йому будь-яку допомогу в зв`язку з алкогольною залежністю, здобували від обвинуваченого покази які підходили слідству, а вже тоді давали можливість ОСОБА_10 , випивати спиртні напитки, щоб понизити синдром похмілля.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

В судове засідання не прибув обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_12 , який подав заяву про розгляд справи у його відсутності та обвинуваченого ОСОБА_6 з врахуванням наведено, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При перевірці кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Фактичні обставини провадження, встановлені судом, свідчать про послідовність, злагодженість, узгодженість, нерозривну єдність та взаємну обумовленість дій обвинуваченого.
Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показами потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив, що 20.12.2017 року близько 16 год до нього зайшов його колишній зять ОСОБА_10 та повідомив, що кошти, які він у нього позичав, на даний момент повернути не може, поверне їх пізніше та пішов з будинку, де його чекав ОСОБА_6 . Після чого він поїхав на військову службу. На другий день йому подзвонив сусід та повідомив, що у його будинку розбите вікно. Після завершення добового наряду він повернувся додому та побачив у будинку безлад, розбите вікно і телевізор, були відсутні деякі речі. Викликав працівників поліції, які встановили відсутність речей (які зазначені в обвинувальному акті) у будинку. Згодом з`ясувалось, що крадіжку вчинили ОСОБА_10 та ще двоє осіб. Претензій до обвинувачених не має, просить суд не позбавляти їх волі, оскільки викрадені речі видали працівникам поліції добровільно;
показами обвинуваченого ОСОБА_10 (щодо якого кримінальне провадження 06.11.2020 закрито у зв`язку із смертю), який в судовому засіданні 11.07.2018 року пояснив, що 20.12.2017 року він запропонував ОСОБА_6 викрасти з будинку ОСОБА_11 ноутбук та продати його, щоб отримати кошти, на що ОСОБА_6 погодився. Цього ж дня, близько 17 год, по дорозі вони зайшли до ОСОБА_7 та розповіли йому про ситуацію. Всі були згідні на крадіжку. Після чого взяли інструмент (який точно не пригадує) та троє пішли до будинку ОСОБА_11 на АДРЕСА_3 . Підійшовши до будинку він з ОСОБА_6 одягнули рукавички та через вікно залізли у будинок. Першим у будинок заліз ОСОБА_13 , а потім він. ОСОБА_7 залишили на дворі, щоб він в разі чого подав сигнал. Після того, як він з ОСОБА_6 залізли у будинок, вони покликали ОСОБА_7 , і тоді він також заліз через вікно у будинок. У будинку він пішов на кухню, взяв пакет та вони троє почали складати в нього речі. Речі були всі ті, що вказані в обвинувальному акті. Викрадені речі передавали через вікно, хто вийшов з будинку першим не пам`ятає, однак він першим не був. Викрадені речі несли всі троє до нього додому. Про те, що ноутбук був його, він ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не говорив, просто зазначив, що такий є у власності ОСОБА_14 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знали про те, що він проживає за адресою АДРЕСА_4 , а не за адресою потерпілого, оскільки були в нього гостях;
показами свідка ОСОБА_15 даними в судовому засіданні про те, що ОСОБА_10 є її сусідом на АДРЕСА_5 . 20.12.2017 року у вечірній час вона була на балконі. Побачила ОСОБА_10 з іншими двома хлопцями, які несли речі, зокрема були коробки та комп`ютер. Вона запитала в ОСОБА_10 , що то за речі, на що він відповів, що то його речі та несе їх додому. Тоді вона вийшла на сходову площадку та знову запитала, що то за речі. Вказані речі вони залишили в квартирі та пішли назад. Хто саме був разом із ОСОБА_10 вона сказати не може;
показами свідка ОСОБА_16 даними в судовому засіданні про те, що ОСОБА_10 є її сусідом на АДРЕСА_5 . 20.12.2017 року близько 17.30 год вона повернулась з роботи додому. Почула шум, заглянула в під`їзд та побачили ОСОБА_10 та двоє інших хлопців, які несли комп`ютер та три пакунки. Тоді вона в них запитала, що вони вкрали та де вони це несуть. Вказані речі вони занесли до квартири ОСОБА_10 , він залишився вдома, а ті двоє пішли;
протоколом прийняття заяви від потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21.12.2017 року, згідно якого 21 грудня 2017 року ОСОБА_11 повідомив оперуповноваженого СКП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області про те, що невідома особа у період часу з 17.30 год 20.12.2017 року по 16.00 год 21.12.2017 року, шляхом розбиття вікна проникла у його будинок та вчинила крадіжку його речей;
протоколом огляду місця події від 21.12.2017 року, з фототаблицею, відповідно до якого об`єктом огляду було господарство, яке розташовано в АДРЕСА_3 , який відбувся з участю ОСОБА_11 , в ході якого встановлено, що на одному з вікон будинку відсутня шиба. Також в ході огляду місця події перекопійовано на відрізках прозорої клейкої стрічки та вилучено 4 сліди пальців рук людини;
заявою від 22.12.2017 року, якою обвинувачений ОСОБА_10 добровільно видав наступні речі: монітор марки «ViewSonic», навушники, роутер марки «ТР- LINK», 3 колонки, комп`ютерну мишку марки «ріко», зарядний пристрій до ноутбука марки «Safety», DVD пpoгpaвач марки «Panasonic», які він спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 20.12.2017 року викрав з приміщення будинку ОСОБА_11 ;
постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 22.12.2017 року, згідної якої комп`ютерний монітор торгівельної марки «ViewSonic» моделі VA1912w-4, роутер марки «ТР- LINK» моделі «TL-MR3220», навушники з мікрофоном чорно-синього кольору, комп`ютерну мишку білого кольору марки «ріко», DVD-пpoгpaвач марки «Panasonic» моделі «S 325», зарядний пристрій марки «SAFETI», акустичну колонку марки «Еmix» модель «TF-5», дві акустичні колонки марки «SHARP» моделі «4ОНMS» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №001578 та передано на відповідальне зберігання у камеру схову Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області;
висновком експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №9/4 від 24.01.2018 року, згідно якого ринкова вартість бувших у використанні маршрутизатор (роутера W1-F1) торгівельної марки «ТР- LINK» моделі «TL-MR3220», оптичного маніпулятора (миші) торгівельної марки «Ріко», блоку живлення моделі «ADP- 65VHD», пpoгpaвача (DVD/CD) торгівельної марки «Panasonic» моделі «S 325», акустичної колонки торгівельної марки «Gemix» модель «TF-5 Beech», акустичних колонок марки «SHARP», монітора торгівельної марки «ViewSonic» моделі VA1912w-4 станом на 20.12.2017 року становила 2199 грн 60 коп; встановити ринкову вартість головної гарнітури (навушників) не виявилось можливим;
висновком експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №4/13 від 23.01.2018 року, згідно якого один слід пальця та один слід долоні перекопійовані на відрізках прозорої клейкої стрічки, вилучені під час огляду місця події за фактом крадіжки майна з будинку ОСОБА_11 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно залишені безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_7 та долонею лівої руки ОСОБА_10 ;
протоколом проведення слідчого експерименту від 02.02.2018 року з підозрюваним ОСОБА_10 та долученим відеозаписом слідчого експерименту на ДВД диску, у яких зафіксовано, як ОСОБА_10 показує та розказує як він спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проникли 20.12.2017 року у будинок ОСОБА_11 у м. Яворові та викрали його речі;
протоколом проведення слідчого експерименту від 02.02.2018 року з підозрюваним ОСОБА_6 та долученим відеозаписом слідчого експерименту на ДВД диску, у яких зафіксовано, як ОСОБА_6 показує та розказує як він спільно з ОСОБА_17 та ОСОБА_7 проникли 20.12.2017 року у будинок ОСОБА_11 у м. Яворові та викрали його речі;
протоколом проведення слідчого експерименту від 02.02.2018 року з підозрюваним ОСОБА_7 та долученим відеозаписом слідчого експерименту на ДВД диску, у яких зафіксовано, як ОСОБА_7 показує та розказує як він спільно з ОСОБА_17 та ОСОБА_7 проникли 20.12.2017 року у будинок ОСОБА_11 у м. Яворові;
висновком судово-психіатричної експертизи КЗ ЛОР ЛО «Клінічна психіатрична лікарня» №81 від 15.02.2018 року, згідної якої ОСОБА_7 психічною хворобою не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_7 також хронічними психічними захворюваннями чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасово або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який критично оцінив покази обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 не був в курсі, що відбувається крадіжка і що попередньої домовленості на вчинення крадіжки між обвинуваченими не було, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 під час розгляду справи декілька разів змінював свої покази, та надав такі з метою допомогти уникнути кримінальної відповідальності обвинуваченому ОСОБА_7 та з висновком суду першої інстанції, який критично оцінив покази обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно необізнаності у вчиненні крадіжки та вважає, що обвинувачений намагається подати розвиток подій у своїй інтерпретації з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що не знав про те, що речі не належать обвинуваченому ОСОБА_10 , однак підозри щодо того, що речі вони забирають із будинку, в якому ОСОБА_10 не проживає та через вікно із витягнутою шибою у нього не виникало.
Щодо покликань апелянта про чинення на тиску з боку працівників поліції під час досудового розслідування на ОСОБА_10 , то такі не знайшли свого підтвердження, при цьому, судом першої інстанції, підставно зазначено у вироку, що до змінених показів обвинуваченого ОСОБА_10 слід віднестись критично, оскільки вони надані через тривалий час після первинного допиту та суперечать одні одним, зважаючи на те, що під час первинного допиту обвинувачений заявляв, що події пам`ятає в повному обсязі, ОСОБА_10 чітко і послідовно надав визнавальні покази, деталізував події та зазначав, що усі обвинувачені були свідомі того, що вчиняється крадіжка, вказані повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності змінених показів обвинуваченого ОСОБА_10 .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції враховано наступне, відповідно до ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , не встановлено. Відповідно до ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено. При цьому, згідно з вимогами ст. 65 КК України, судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думку потерпілого, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він нейтрально характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та вчинив злочин в період іспитового строку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, стан здоров`я, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк.
Відсутність в потерпілого ОСОБА_11 претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 та те що останньому відшкодована шкода, про що апелянт наголошує в своїй апеляційній скарзі, на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 не впливають.
З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, оскільки кваліфікацію дій обвинуваченого, судом першої інстанції здійснено відповідно до вимог ст. 94 КПК, із дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтується на сукупності доказів, досліджених судом з точки зору їх належності та допустимості, в точних і категоричних судженнях, які виключають сумніви з приводу того чи іншого доказу про, що у вироку суду наведено докладні мотиви.
Відтак, викладені в апеляційній скарзі доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невинуватість обвинуваченого та фактично відсутність достатніх, належних та допустимих доказів для доведення його винуватості в суді за ч.3 ст.185 КК України та необхідності перекваліфікації його дій на ч.1 ст. 162 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Колегія суддів приходить до висновку, що порушення кримінального процесуального закону, на які вказує в апеляційній скарзі апелянт, при апеляційному розгляді підтвердження не знайшли, відповідно апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4