Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 березня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року, якою продовжено ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000004,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 08 травня 2021 року.
Мотивував своє рішення суд тим, що продовжують існувати ризики можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись (ухилитись) від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить суд вказану ухвалу скасувати та негайно звільнити ОСОБА_6 з під варти.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що в даній ухвалі відсутнє посилання на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), обставини, що ці ризики не зменшились, обставини, які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. На думку захисника, прокурором не було доведено, що ризики на даний час не зменшились. Також зазначив, що суд, обґрунтовуючи необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, покликався на матеріали кримінального провадження, які не досліджував при розгляді даного клопотання прокурора.
Крім того, захисник послався на те, що запобіжний захід ОСОБА_6 було обрано у вересні 2012 року, а тому, враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України №838-VIII від 21.11.2015, а також санкції ч.2 ст.115 КК України, тобто найтяжчого з інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, якою передбачено покарання у виді строкового позбавлення волі або довічне позбавлення волі, його підзахисний вже фактично відбув покарання у виді строкового позбавлення волі.
Апелянт вказав на те, що Волинським апеляційним судом було скасовано ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 13.06.2019, 20.08.2019 та 16.10.2019 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , а тому вважає, що усі подальші ухвали суду не ґрунтуються на законі. Також зазначив, що місцевим судом порушено змагальність сторін, оскільки не було розглянуто клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частино 4 ст.422-1 КПК визначено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Зважаючи на те, що захисник в апеляційній скарзі не порушує питання про розгляд його скарги за участю сторін кримінального провадження, тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ч.1, 2 ст.331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000004 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України.
Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст.199 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, колегія суддів, перевіривши матеріали судового провадження, погоджується з висновком місцевого суду, що ризики, заявлені стороною обвинувачення, на даний час не зменшились та продовжують існувати.
Зокрема ризик переховування обвинуваченого від суду стверджується тим, що він є громадянином іншої держави, проживав у м.Житомир без реєстрації, а також перебував у розшуку за вчинення іншого злочину, що було встановлено місцевим судом. А тому, з метою уникнення кримінальної відповідальність за вчинення інкримінованих йому злочинів, санкція статті одного з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду.
Крім того, стороною захисту не було надано апеляційному суду доказів наявності у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків (наявність сім`ї, утриманців тощо), які б гарантували його належну процесуальну поведінку.
Також колегія суддів вважає, що продовжує існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у даному провадженні, оскільки частина свідків на даний час ще не допитана, а, враховуючи те, що ОСОБА_6 не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, тому він може чинити тиск на цих осіб з метою зміни ними показань на свою користь.
Окрім того, зважаючи на характер злочинів, які інкримінуються ОСОБА_6 , частина з яких вчинена з корисливим умислом, до затримання обвинувачений не мав постійного місця роботи та сталого джерела заробітку, тому існує ризик, перебуваючи на волі, продовження обвинуваченим злочинної діяльності.
Вказані обставини, у своїй сукупності, на переконання колегії суддів свідчать не лише про наявність вказаних ризиків, але й про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Щодо доводів захисника про те, що на даний час ОСОБА_6 вже фактично відбув покарання у виді строкового позбавлення волі, то колегія суддів зауважує, що санкція ч.2 ст.115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або у виді довічного позбавлення волі.
Також не є предметом даного апеляційного розгляду попередні ухвали місцевого суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, а ухвали Волинського апеляційного суду, на які покликається захисник, ним до матеріалів судового провадження не долучені, тому колегія суддів, зважаючи на принцип диспозитивності, не може надати оцінку вказаній обставині.
Водночас, колегія суддів зауважує, що вирішення по суті клопотання по зміну запобіжного заходу є обов`язком суду, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження, та повинно бути розглянутим протягом трьох днів з дня його одержання.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що дана ухвала є законною та обґрунтованою доказами, які були досліджені місцевим судом у межах даного кримінального провадження, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року, якою продовжено ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,9,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3