ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №0000496 від 24.05.2020 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який працює, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , судимого: 08.05.2018 р. вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.1 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці, звільненого по відбуттю строку покарання 20.03.2020 р.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 14 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000496, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк один рік шість місяців, та покладено на нього окремі обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.

ЄУНСС: 725/2819/20
Провадження №11кп/822/51 /21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст.185 ч.3 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 4740 грн. 05 коп. Вирішено питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

На вказаний вирок суду першої інстанції прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненому, просить вирок районного суду щодо засудження ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України в частині призначеного йому покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3-х років позбавленні волі.

Посилається на те, що вирок районного суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі.

Так, на думку апелянта, суд першої інстанції, належним чином не обґрунтував своє рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, районний суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, в період незнятої і непогашеної судимості знову скоїв умисний корисливий злочин, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого.

Вважає, що при таких обставинах призначена ОСОБА_6 міра покарання являється надто м`якою.

На вказану апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав заперечення, в якому просить відмовити в задоволені апеляційної скарги прокурора, а вирок районного суду від 14.12.2020 р. щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Посилається на те, що районний суд, призначаючи його підзахисному покарання, в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Зокрема, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані, які характеризують його особу, позицію потерпілого, який не має претензій матеріального характеру до обвинуваченого, а також пом`якшуючі обставини. А тому, на думку захисника, суд дійшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які вважають, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, як необґрунтовану, - без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Як було встановлено вироком суду першої інстанції та апеляційним судом при розгляді кримінального провадження в апеляційній інстанції, ОСОБА_6 24.05.2020 р. о 18 годині, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом віджиму металопластикового вікна приміщення кузні ПП КВК «Ірбіс», розташованої за адресою АДРЕСА_2 через яке проник до середини, звідки викрав майно ОСОБА_10 , а саме: зварювальний апарат «Edon MIG-315», вартістю 7500 грн. Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на свій власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування вироку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ року «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.9 вищевказаної Постанови, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Перевіряючи вирок в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вищевказані вимоги дотримані не в повній мірі.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції навів у вироку дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин та дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання із встановленням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків.

Разом з цим, погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів звертає увагу на те, що, застосовуючи до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України, суд першої інстанції залишив поза увагою конкретні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Крім того, районний суд не врахував дані про особу обвинуваченого, спосіб вчинення злочину,зокрема, шляхом проникнення в інше приміщення, а також загальну вартість викраденого майна, яка є значною.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що вказане кримінальне правопорушення він вчинив майже одразу після звільнення з міць позбавлення волі в період незнятої та непогашеної судимості, що свідчить про ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та його схильність до вчинення нових корисливих кримінальних правопорушень.

Також апеляційним судом встановлено, що викрадену річ у потерпілого ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_6 не повернув добровільно, оскільки викрадене майно було вилучене працівниками поліції та передано на зберігання потерпілому.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання належним чином не вмотивований та не відповідає вимогам ст.65 КК України, що призвело до неправильного звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням, а тому вирок районного суду підлягає скасуванню в частині застосування до нього положень ст. 75 КК України на підставі п. 4 ст. 409 КПК України, з ухваленням в цій частині нового вироку, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 420 КПК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів враховує, у відповідності до вимог ст.65 КК України, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, вартість викраденого майна (понад 7500 тисяч гривень).
Також апеляційний суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який одружений, працює, по місцю роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Колегія суддів приймає до уваги і те, що ОСОБА_6 вину свою визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, висловлює жаль з приводу вчиненого і бажає виправити ситуацію, що склалася та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також думку потерпілого, який жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, просив суворо його не карати.
Вказані обставини дають апеляційному суду достатні підстави визнати їх такими, що пом`якшують покарання та у сукупності з іншими викладеними вище обставинами істотно знижують ступінь тяжкості скоєного і дають підстави для призначення ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі цього покарання, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України.
Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок районного суду скасуванню в частині призначеного обвинуваченому покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України в частині призначеного йому покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за вказаною статтею із застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 09.02.2021 р.

В іншій частині вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої
системи документообігу суду:
суддя Чернівецького
апеляційного суду ( ОСОБА_1 )

(09.02.2021р. дата засвідчення копії)