Провадження №1-кп/760/544/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання доцільності продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, що зареєстроване в ЄРДР 07.09.2019 року за № 0008936 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України. Обвинуваченому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 26.04.2021 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено до 23.06.2021 року включно.

Суд, розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, виходить з такого.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинуваченого, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема можливості ухилятися від суду, негативно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також просив врахувати дані про особу обвинуваченого, тяжкість та обставини скоєного ним злочину.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні вказали на необхідність зміни останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі (домашній арешт), обґрунтовуючи яке вказали на відсутність ризиків, що можуть вплинути на хід судового розгляду.

Вислухавши думку учасників, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Аналізуючи доводи, наведені прокурором у судовому засіданні, суд вважає доведеними обставини, які свідчать, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати на даній стадії кримінального провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, що відноситься до категорії тяжких.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. При цьому, тримання особи під вартою може відбуватися лише на підставі відповідного рішення компетентного суду.

Суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , особу обвинуваченого, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду; впливати на учасників процесу, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як офіційно не працевлаштований, немає стабільного джерела доходу та постійного місця проживання та реєстрації.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, крім необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, ступеня тяжкості інкримінованого злочину, суд також приймає до уваги репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічного злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, відсутність міцних соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, докази винуватості в судовому засіданні не перевірялись.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Безумовно, тривалість кримінального провадження є обставиною, яка враховується судом, але вона не виходить за межі розумних строків, обумовлена як складністю провадження, необхідністю допиту потерпілої та свідків, дослідження інших доказів, так і зміною складу суду.

Враховуючи викладене, зважаючи на раніше наведені обставини кримінального провадження, запропонований запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечать запобігання раніше вказаним ризикам. Захисником та обвинуваченим не доведено, що вони перестали існувати.

На підставі п.2 ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_3 , оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 152 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується, скоєний із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 331 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 серпня 2021 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити начальникові ДУ «Київський слідчий ізолятор ».

Строк дії ухвали до 14.08.2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту проголошення, а обвинуваченим, в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1