Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1477/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб.
Покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки:
- заборонено цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 протягом часу дії ухвали без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утриматись від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;
- прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон. Інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Визначено строк дії ухвали до 19 квітня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри та доведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий суддя також встановив, що підозрюваний має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання, де проживає разом з дружиною, тобто має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце роботи, тобто законне джерело доходів, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які б свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливо виключно в умовах тримання під вартою та погодився з доводами захисника, що належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків можливо забезпечити шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що злочин у вчинені якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким, містить безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу, підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є судимим за вчинення тяжких злочинів. Вказує, що сторона обвинувачення не погоджується з висновком слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з характеристикою особи підозрюваного, обставинами кримінального провадження та наявними ризиками. Наголошує, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти наявним ризикам, зокрема ОСОБА_8 може переховуватися від органів слідства та суду, вчиняти дії, у тому числі, безповоротного характеру з речовими доказами та документами, які наразі не перебувають у володінні органу досудового розслідування, вчиняти нові кримінальні правопорушення. При цьому, прокурор звертає увагу на те, що орган досудового розслідування знаходиться в іншій області, що перешкоджатиме вжиттю оперативних заходів реагування на випадок порушення підозрюваним умов домашнього арешту. Крім того, зазначає, що за станом здоров`я ОСОБА_8 не потребує стаціонарного лікування, у зв`язку з чим медичні протипоказання для перебування в установах попереднього ув`язнення відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його адвоката, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000095 від 11 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Згідно клопотання слідчого поліції, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що у достовірно невстановлений день, час та місці у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_8 , у порушення постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристрої вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС №662 від 21.08.1998 та Положення про дозвільну систему, затвердженої постановою КМУ №576 від 12.10.1992, у невстановлений слідством день, за невстановлених слідством обставин, у невстановлений слідством спосіб незаконно придбав бойовий пістолет системи «Макарова» калібру 9 мм. серії НОМЕР_1 , який є бойовою стрілецькою зброєю; 6 (шість) патронів, які є боєприпасами ручної стрілецької вогнепальної зброї з важкою кулею «FMJ» зі свинцевим осердям, які зберігав при собі без передбаченого законом дозволу до 17.02.2021. У подальшому, продовжуючи реалізацію власного умислу, ОСОБА_8 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що направлені на збут вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, 17.02.2021 близько 19 год. 48 хв. переніс бойовий пістолет системи «Макарова» калібру 9 мм. серії НОМЕР_1 , який є бойовою стрілецькою зброєю; 6 (шість) патронів, які є боєприпасами ручної стрілецької вогнепальної зброї з важкою кулею «FMJ» зі свинцевим осердям до адреси: АДРЕСА_2 , неподалік від АЗС «WOG». Перебуваючи за відповідною адресою у вказаний день та час ОСОБА_8 збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 26 500 грн. бойовий пістолет системи «Макарова» калібру 9 мм. серії НОМЕР_1 , який є бойовою стрілецькою зброєю; 6 (шість) патронів, які є боєприпасами ручної стрілецької вогнепальної зброї з важкою кулею «FMJ» зі свинцевим осердям.
В рамках даного кримінального провадження 17 лютого 2021 року об 20 год. 05 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 18 лютого 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).
Обґрунтована підозра ОСОБА_8 , як вірно вказав слідчий суддя, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: даними протоколу огляду та вручення грошових коштів від 17.02.2021 року; даними протоколу огляду покупця від 17.02.2021 року; даними протоколу огляду предмету від 17.02.2021 року; даними протоколу огляду предмету від 18.02.2021 року; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; висновком експерта № СЕ-19/106-21/1927-БЛ від 18.02.2021 року; висновком експерта № СЕ-19/106-21/1928-БЛ від 18.02.2021 року.
Наявні у провадженні докази, на переконання апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею у достатній мірі враховані ризики щодо можливості ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати, спотворити речові докази та документи, які мають істотне значення для досудового розслідування, можливість незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження з врахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , можливістю призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років у разі визнання винним у вчиненні інкримінованому йому злочину, а також неодноразового притягнення останнього до кримінальної відповідальності.
Так, колегія суддів звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
«Тримання під вартою» відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року»).
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
У відповідності ж до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
На переконання апеляційного суду, слідчою суддею зроблено цілком вірні висновки, що з огляду на об`єктивні існуючі обставини у справі, характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, його спосіб життя, сімейний стан, соціальні зв`язки, цілодобовий домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчим суддею також враховано, що слідчим та прокурором не надано доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Під час апеляційного розгляду, апеляційний суд також встановив, що підозрюваний на даний час дотримується умов застосованого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, співпрацює зі слідством, а тому вважає, що у даному випадку запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим.
Посилання прокурора на те, що орган досудового розслідування знаходиться в іншій області, що перешкоджатиме вжиттю оперативних заходів реагування на випадок порушення підозрюваним умов домашнього арешту не може бути безумовною підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу з врахуванням також того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000095 від 11 листопада 2020 року, як повідомив прокурор в ході апеляційного розгляду, перебуває на завершальній стадії.
При цьому, істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора Житомирської обласної прокуратури з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2021 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб (до 19 квітня 2021 року) з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: