Справа № 351/242/21
Провадження № 11-кп/4808/192/21
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) захисника обвинуваченого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Городенківського районного суду від 25 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Городенківського районного суду від 25 березня 2021 року продовжено строк тримання під вартою , з визначенням застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90800грн, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК, кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК, ч.2 ст.194 КК, до 23 травня 2021 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою застосовано з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК конкретними підставами і метою запобіжного заходу та є підстави вважати, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам, тому вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , до 23травня 2021року включно .

Не погодившись з ухвалою суд захисник обвинуваченого ОСОБА_8 -адвокат ОСОБА_9 , подав АС, в якій зазначає, що судове рішення про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ухвалено із значними порушеннями вимог кримінального процесуального права та вказує на відсутність необхідності у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить ухвалу Городенківського районного суду від 25 березня 2021 року скасувати та постановити нову, якою змінити міру запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які підтримали АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити їхні апеляційні вимоги; пояснення прокурора, який вважає АС необгрунтваними, просить залишити їх без задволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Колегія суддів виходить з того, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра», втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду

Відповідно до матеріалів контрольного провадження, а сааме, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 12.04.2020 року, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК, кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК, ч.2 ст.194 КК. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , зокрема передбачене ч.2 ст.194 КК, відносяться до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

ОСОБА_8 раніше судимий 04.03.2010 року Снятинським районним судом за ч.1 ст.162, ч.1,2,3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.2 ст.190 КК до 2 років позбавлення волі, 30.03.2012 року; Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.289 КК до покарання у виді 5 років 11 днів позбавлення волі, щодо якого Львівським апеляційним судом розглядається кримінальне провадження про обвинувачення його за ч.3 ст.357, ч.2 ст.289 КК.

Колегія суддів підтверджує, обґрунтованими доводи клопотання прокурора про наявність ризиків, які встановлені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на час звернення з відповідним клопотанням до суду.

Підставами вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК є відсутність у обвинуваченого ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, оскільки він не працює, неодружений, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, яких не допитано, оскільки судовий розгляд не розпочато, раніше судимий, порушував умови домашнього арешту, що свідчить про ймовірність вчинення нових злочинів. Один із злочинів, у вчиненні якого обвинувачується, є тяжким, санкція за вчинення якого у разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, а тому суд вважає, що інший запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

При цьому колегія суддів ввраховує дані про обвинуваченого, а саме його вік та стан здоров`я, відсутність даних про неможливість перебування під вартою.

Колегія суддів вважає, що інші альтернативні запобіжні заходи, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, не зможуть забезпечити необхідну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Апеляційний суд визнає, що тримання під вартою ОСОБА_8 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів бере до уваги, що рішення місцевого суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Суд апеляційної інстанції повинен ретельно перевіряти чи зміна судового рішення та обрання більш м`якого запобіжного заходу, який виявиться таким, що не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може призвести до істотних негативних наслідків, які не дозволять суду першої інстанції розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

За таких обставин, АС захисника обвинуваченого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9 не підлягає до задоволення.

З урахуванням наведеного та керуючись, ст.ст. 404, 405,407,418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Городенківського районного від 25 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5